Dijete i obitelj u suvremenom društvu je interdisciplinarni znanstveni časopis u izdanju Pravnog fakulteta Sveučilišta Josipa Jurja Strossmayera u Osijeku. Glavni cilj Časopisa je objavljivanje znanstvenih istraživanja koja doprinose razvoju znanosti u čijem fokusu je dijete i obitelj, te radova koji mogu utjecati na promjene politika, propisa, programa i praksi relevantnih za dijete i obitelj. Časopis objavljuje teorijske, empirijske i pregledne radove iz različitih područja i disciplina koje istražuju koncepte, razvoj, prava i zaštitu djeteta i obitelji poput prava, socijalnih djelatnosti, psihologije, psihijatrije, obrazovanja, sociologije, politologije, ekonomije, povijesti, religijskih znanosti i ostalih disciplina.
Makedonski Obiteljski zakon, donesen 1992. godine nakon stjecanja neovisnosti, nastojao je uspostaviti nacionalni identitet, istodobno zadržavajući elemente jugoslavenske pravne tradicije. Unatoč brojnim izmjenama kojima se željelo prilagoditi društvenim i obiteljskim promjenama, reforme su bile parcijalne, zbog čega je cjelokupan okvir zastario u svojoj biti, strukturi i koherentnosti. Komisija već gotovo 15 godina radi na izradi novog građanskog zakona, uključujući i obiteljski zakon. Inicijative nevladinih organizacija i građana bavile su se pojedinim pitanjima, poput priznavanja prava posvojene djece da saznaju svoje podrijetlo ili uvođenja zajedničke roditeljske skrbi nakon razvoda. Vlada je suočena s nekoliko nepovoljnih presuda Europskog suda za ljudska prava u predmetima koji se odnose na skrbništvo nad djecom i izvršenje odluka nakon razvoda ili razdvajanja, pravo posvojenih osoba na poštovanje privatnog života te prava transrodnih osoba na pravno priznanje. Unatoč tome, sveobuhvatna reforma i dalje ostaje „u čekaonici“. U iščekivanju zakonodavne reforme, u radu se analiziraju ključna pitanja makedonskog obiteljskog prava. Razmotrena su prava djeteta kroz Konvenciju UN-a o pravima djeteta, prava ranjivih odraslih osoba kroz Konvenciju UN-a o pravima osoba s invaliditetom te šira zaštita privatnog i obiteljskog života kroz Europsku konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda. Pri tome, analizira se i odluka Ustavnog suda Sjeverne Makedonije koja se odnosi na važno pravo djeteta – pravo da zna svoje podrijetlo – te se procjenjuje hoće li budući građanski zakon zadovoljiti međunarodne standarde zaštite ljudskih prava. Zaključuje se da sudovi – Ustavni, prvostupanjski, drugostupanjskih te Vrhovni sud, imaju potencijal potaknuti reforme u području obiteljskog prava, pod uvjetom da dosljedno primjenjuju ne samo domaće zakonodavstvo, nego i međunarodne standarde na koje se država obvezala ratifikacijom međunarodnih instrumenata te pozornim tumačenjem sudske prakse Europskog suda za ljudska prava.
Sjeverna Makedonija, zastarjelo obiteljsko pravo, autonomija, zaštita, prava djece, javno pravo, privatno pravo
Autorska prava (c) 2026 Elena Ignovska https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
POSEBNOSTI PRAVNOG POLOŽAJA MALOLJETNIKA U SPORTU
Sport je djelatnost od posebnog interesa za svakog pojedinca i za državu, ali i na globalnom planu. Maloljetnici su osobe koje zbog svoje dobi uživaju posebnu pravnu zaštitu države i društva i to utemeljenu na nacionalnim propisima te na međunarodnim standardima i propisima. Kada se spoje sport i maloljetnici, jasno je da je riječ o iznimno važnoj temi i cilj je ovoga rada analizirati posebnosti pravnog položaja maloljetnika u sportu. Analizirana su različita pravna pitanja, a posebno zastupanje djeteta i sklapanje pravnih poslova, prije svega sportskih ugovora. Istaknute su posebnosti sportskih ugovora kod maloljetnika i zakonski nedostatci. Dodatna zaštita prava maloljetnika sportaša na međunarodnoj razini postignuta je donošenjem raznih pravilnika sportskih organizacija, primjerice FIFA-e i UEFA-e. Profesionalizacija sporta u kojem su sportaši maloljetnici dovela je do specifičnih odnosa sportskih aktera koji zaštitu traže preko različitih sudova i to je također analizirano u ovom radu. U radu su primijenjene različite znanstvene metode, osobito induktivna i deduktivna metoda, metoda analize i sinteze, metoda apstrakcije i konkretizacije, metoda generalizacije i specijalizacije, metoda dokazivanja i opovrgavanja, metoda klasifikacije, metoda deskripcije, povijesna metoda, metoda kompilacije i komparativna metoda. Na kraju rada doneseni su zaključci i potvrđena je hipoteza da ima dosta prostora za poboljšanje ove materije u hrvatskoj sportskoj normativi.
maloljetnici, sport, ugovori, zastupanje
Autorska prava (c) 2026 Blanka Mateša, Petra Pranić https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Rastuća digitalna prisutnost djece predstavlja značajan rizik za njihovu privatnost, identitet i dugoročnu dobrobit. Prijetnje s kojima se djeca suočavaju na internetu brojne su i uključuju tehnologije prepoznavanja lica, deepfake sadržaje i neovlašteno dijeljenje osobnog sadržaja. Međutim, osim navedenih opasnosti, koje pretežno dolaze od trećih osoba, posebna opasnost „vreba“ i iz najbližeg djetetova okruženja. Stoga je naglasak u radu stavljen na praksu sharentinga – u kojoj roditelji dijele fotografije i informacije o svojoj djeci na društvenim mrežama. Vođena tim primjerom, djeca i sama dijele osjetljive materijale koji su im povjereni, često bez pristanka ili svijesti o mogućim posljedicama. Zlouporaba fotografija – bilo da ih dijele roditelji, sama djeca ili su „procurile“ kroz interakcije s vršnjacima – može dovesti do trajne psihološke štete, iskorištavanja i ucjene. Djeca, kao posebno ranjivi digitalni građani, stoga zahtijevaju viši standard zaštite prema međunarodnom pravu. Ovaj rad razmatra ključne pravne instrumente, uključujući Konvenciju UN-a o pravima djeteta, koja naglašava pravo djeteta na privatnost, Opću uredbu o zaštiti podataka, koja uvodi posebne mjere zaštite pri obradi podataka o djeci unutar Europske unije, kao i relevantne propise Republike Srbije i Republike Hrvatske. Jednako važno, rad analizira i ograničenu sudsku i institucionalnu praksu kad je riječ o povredi privatnosti djece počinjenih elektroničkim putem u navedenim državama. Ova analiza nastoji odgovoriti na pitanje u kojoj mjeri postoji odgovornost države, roditelja i drugih subjekata u zaštiti djece u digitalnom svijetu. Rad polazi od hipoteze da pravni sustavi Republike Srbije i Republike Hrvatske i dalje ne prepoznaju sharenting kao autonomni oblik povrede prava djeteta na privatnost, zbog čega sudska i institucionalna zaštita ostaje fragmentirana i nedovoljno razvijena. U radu je primijenjena normativna i komparativna metoda, uz empirijsku analizu dostupne sudske i institucionalne prakse. Rezultati istraživanja pokazuju da se zaštita djece u predmetima sharentinga ostvaruje posredno, kroz postojeće institute obiteljskog, prekršajnog i medijskog prava, bez jedinstvenog pravnog pristupa ovom fenomenu.
pravo na privatnost, sharenting, umjetna inteligencija, Konvencija UN-a o pravima djeteta
Autorska prava (c) 2026 Anđelija Tasić https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
JE LI OSTVARENA PRAVOZAŠTITNA SVRHA POSTUPKA RADI NADOMJEŠTANJA PRISTANKA ZA POSVOJENJE DJETETA?
Obiteljski zakon Republike Hrvatske iz 2015. godine propisuje sudski izvanparnični postupak u kojem pristanak za posvojenje djeteta, koji bi trebao dati roditelj odnosno skrbnik djeteta, nadomješta odluka suda. Uvođenje posebnog sudskog postupka obrazložilo se potrebom osnaživanja prava na saslušanje svih sudionika s pravnim interesom, općenito nužnošću propisivanja sudske zaštite i njezinih jamstava kao primjerenije s obzirom na to da se posvojenjem bitno zadire u konvencijsko pravo na obiteljski život. Sudski izvanparnični postupak radi nadomještanja pristanka za posvojenje djeteta prepoznat je i kao postupni korak u prenošenju postupka posvojenja u nadležnost suda, što je među susjednim državama u reformskim nastojanjima postigla Slovenija. Materijalnopravne pretpostavke pod kojima pristanak roditelja može nadomjestiti odluka suda dijelom se preklapaju s pretpostavkama sudskog izvanparničnog postupka radi lišenja prava na roditeljsku skrb, kao mjere obiteljskopravne zaštite. Stoga je u doktrini postupak u kojem pristanak roditelja za posvojenje djeteta nadomješta odluka suda nazvan sumarnim postupkom lišenja prava na roditeljsku skrb. Cilj rada je raspraviti određena načelno teorijska, ali i implementacijsko-praktična pitanja postupka radi nadomještanja pristanka za posvojenje djeteta. U tom kontekstu analizirat će se stranke u postupku i povezano s time, procesna jamstva prava na saslušanje, dokazni postupak, rješenje te pravni lijekovi. U raspravi postupovnopravnih pitanja nadomještanja pristanka za posvojenje djeteta odlukom suda uzimaju se u obzir i novine na normativnoj razini, okolnost donošenja Zakona o izvanparničnom postupku Republike Hrvatske iz 2023. godine kao općeg izvora izvanparničnog postupka, (skromna) sudska praksa te odgovarajuća rješenja njemačkog i austrijskog izvanparničnog prava i postupka.
pristanak za posvojenje djeteta, roditelj, skrbnik, izvanparnični postupak, Obiteljski zakon, Zakon o izvanparničnom postupku
Autorska prava (c) 2026 Slađana Aras Kramar https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Autorska prava (c) 2026 Gordana Horvat https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
“Children’s Rights in the Sustainable and Digital Environments: Exploring Opportunities and Challenges” is a scientific monograph, published on the 16th of October 2025. The monograph was edited by Suzana Kraljić, Ph.D., and Cocou Marius Mensah, Ph.D., and published by the University of Maribor, University of Maribor Press. It addresses current and carefully selected topics in the field of children’s rights, focusing on the specific aspects and challenges of sustainable and digital environments, as well as procedural and substantive law, at both the national and international levels, and other matters related to children and their fundamental rights. The contributors range from established professors and academics to researchers and law students from different continents and eight countries, namely Austria, Bulgaria, France, India, Poland, Turkey, Serbia and Slovenia. Since the authors specialise in different fields of law, this interdisciplinarity adds significant value to the monograph, enhancing its scope and enabling children’s rights to be examined in relation to a wide array of legal issues.
children's rights in national legal systems
protection of children in international law
Autorska prava (c) 2026 Ema Turnšek https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Suvremena europska društva suočavaju se s rastućim udjelom starijih osoba u ukupnoj demografskoj strukturi Europske unije kao trendom koji utječe na društvene promjene u brojnim aspektima osobnog, obiteljskog i društvenog života s promjenama u individualnim potrebama za zdravstvenu skrb i sustav socijalne skrbi, kulturnim i društvenim aktivnostima s važnim promjenama u obiteljskim strukturama. Kako bi održale kvalitetu života, starije osobe mogu ostati aktivne, zdrave i društveno povezane kroz koncept aktivnog starenja, istodobno potičući međugeneracijske odnose. Međutim, u skladu sa suvremenim razvojem, navedeno bi se teško moglo postići bez digitalne pismenosti. Naime, pristup digitalnoj tehnologiji i vještine te znanja potrebne za njihovu uporabu – postali su preduvjet aktivnog starenja. Tako digitalne tehnologije predstavljaju važno civilizacijsko postignuće i izvor prilika za pojedince i društva. Cilj ovog rada je dvostruk: a) analizirati starenje stanovništva u Hrvatskoj u usporedbi s drugim zemljama EU-27 i analizirati indeks aktivnog starenja na razini EU-27 prema posljednjem dostupnom Indeksu aktivnog starenja (AAI) 2018; b) teorijski analizirati ekonomske i društvene izazove povezane s aktivnim starenjem, s posebnim naglaskom na digitalni (jezični) jaz kao ključan suvremeni izazov za starije osobe. Umjesto da digitalnu i jezičnu isključenost promatra kao dodatnu temu, rad je konceptualiziran kao međusektorski strukturni čimbenik koji oblikuje sudjelovanje, uključenost i ishode politika u kontekstu aktivnog starenja. Analiza je smještena unutar šireg okvira Ciljeva održivog razvoja (GCOR).
aktivno starenje, Hrvatska, digitalni (jezični) jaz, stariji ljudi, ciljevi globalnog održivog razvoja
Autorska prava (c) 2026 Katarina Marošević, Evelin Čanji, Dubravka Papa https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
OD „DJEČJE PORNOGRAFIJE“ DO „MATERIJALA KOJI SADRŽE SEKSUALNO ZLOSTAVLJANJE DJECE“ (CSAM)
Termin „dječja pornografija“, iako široko prisutan u zakonodavstvu i javnom diskursu, predstavlja lingvistički, psihološki i pravno problematičan konstrukt. Ovaj izraz umanjuje ozbiljnost kaznenog djela, sugerira mogućnost pristanka žrtve i doprinosi njezinoj stigmatizaciji. Ovaj rad, temeljen na analizi relevantne znanstvene i stručne literature, iznosi argumente za nužnu terminološku tranziciju prema izrazu „materijali koji sadrže seksualno zlostavljanje djece“ (engl. Child Sexual Abuse Material, CSAM). U uvodnom dijelu provodi se dekonstrukcija pojma „pornografija“ kroz etimološke i kulturološke aspekte, ističući njegovu neprimjenjivost kad je riječ o zlostavljanju djece. Nadalje, CSAM se identificira kao terminološki prikladnija alternativa koja materijal definira kao dokaz kaznenog djela i stavlja žrtvu u središte analize. Analizirana je evolucija međunarodnih pravnih standarda i stručnih smjernica, od Konvencije UN-a o pravima djeteta do Lanzarote konvencije, koje sve više zagovaraju napuštanje zastarjelog termina. Posebna pozornost posvećena je situaciji u Republici Hrvatskoj, gdje kritička analiza članka 163. Kaznenog zakona i službenih statističkih podataka ukazuje na raskorak između nacionalne prakse i međunarodnih preporuka. Detaljan pregled psihosocijalnog i tehnološkog konteksta uključuje analizu karakteristika počinitelja, utjecaja na žrtve te uloge interneta, darkneta i enkripcije u ovom ekosustavu. Zaključak donosi konkretne preporuke za usklađivanje hrvatskog zakonodavstva i institucionalne prakse, naglašavajući da je usvajanje termina CSAM ključan korak za osiguranje odgovarajuće zaštite dostojanstva i prava djece žrtava.
materijali o seksualnom zlostavljanju djece (CSAM), dječja pornografija, terminologija, seksualno zlostavljanje djece, Kazneni zakon
Autorska prava (c) 2026 Ivan Ćaleta https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
PRIJEDLOG UREDBE O RODITELJSTVU I NJEZIN POTENCIJALNI UTJECAJ NA OBITELJSKO PRAVO REPUBLIKE HRVATSKE
Zasnivanje prirodnog odnosa između roditelja i djeteta temelji se na prirodnoj činjenici djetetova rođenja, dok se pravni odnos između djeteta i roditelja zasniva na različitim pravnim osnovama, kao što je brak, registrirano partnerstvo, posvojenje i slično. Drugim riječima, roditeljstvo je najčešće vezano za određene obiteljske formacije iako, naravno, ima i iznimki. Povijesno gledano, tradicionalna obiteljska struktura (heteroseksualni bračni par i njihova djeca) smatrani su jedinom prihvatljivom obiteljskom formacijom, a time i jedinom formacijom koju bi pravo moralo priznavati i štititi. U odnosu na roditeljstvo, ta se zaštita ogleda u pripisivanju roditeljstva onim osobama koje se pretpostavljaju genetskim roditeljima djeteta, pa pravna zaštita roditeljstva (u najvećem broju slučajeva) koincidira sa zaštitom roditeljstva presumiranih roditelja (žene i njezina supruga). Međutim, s vremenom su se razvili i drugi oblici obiteljskih formacija (tzv. alternativne obitelji), poput izvanbračne zajednice, obitelji s posvojenom djecom, LGBTIQ+ obitelji, obitelji s djecom dobivenom uz pomoć zamjenskog majčinstva, višeroditeljskih obitelji (tzv. multi-parenting families) itd. Pravna regulacija takvih obitelji, a time i roditeljstva djece rođene u takvim obiteljima znatno se razlikuje od države do države, čak i unutar same Europske unije. Kako je pravno roditeljstvo jedan od elemenata građanskog statusa koji je ključan za identitet osobe i ostvarivanje brojnih prava djeteta, a diskrepancija u nacionalnoj regulativi u prekograničnim slučajevima često vodi k nepriznavanju roditeljskog statusa i time „gubitka“ prava djeteta, Europska komisija u prosincu 2022. godine predstavila je Prijedlog Uredbe o nadležnosti, mjerodavnom pravu, priznavanju odluka i prihvaćanju javnih isprava u pitanjima roditeljstva i o uspostavi europske potvrde o roditeljstvu. Cilj je ovog članka predstaviti navedeni Prijedlog Uredbe, kritički se osvrnuti na predložena rješenja i potencijalne reperkusije Prijedloga na hrvatsko obiteljsko pravo.
prekogranično roditeljstvo, Prijedlog Uredbe EU-a, međunarodna nadležnost, mjerodavno pravo, priznanje i ovrha, Europska potvrda o roditeljstvu
Autorska prava (c) 2026 Ines Medić, Nikolina Tomaš https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
TEHNOLOŠKI UVJETOVANI PREKIDI U INTERAKCIJAMA RODITELJ – DIJETE
Cilj je ovoga rada objasniti kako se u literaturi nazivaju, definiraju i mjere tehnološki uvjetovani prekidi u interakcijama roditelj – dijete zbog roditeljske upotrebe pametnog telefona, odnosno mobitela. Za potrebe sustavnog pregleda pojmovi za pretraživanje uneseni su u šest baza podataka (APA PsycInfo, Web of Science, Scopus, ScienceDirect, PubMed i Google Scholar), koristeći unaprijed definirane nizove za pretraživanje. Protokol je unaprijed registriran u PROSPERO-u. Probir studija proveden je u alatu ASReview. Kvaliteta studija procijenjena je s pomoću MMAT-a (2018). Nakon sustavne evaluacije, 105 studija svrstano je u tri kategorije i uključeno u pregled: korištenje pametnog telefona (engl. smartphone use) (n = 27), ometanje tehnologijom (engl. technoference) (n = 40) i phubbing (ignoriranje sugovornika zbog korištenja mobitela; n = 38). Pregled ukazuje na nedosljednosti u ovom području, uz preklapajuće konstrukte i mjere koji nisu dosljedno jasno definirani. U ovom se pregledu pojašnjavaju definicije pojmova „korištenje pametnog telefona”, „ometanje tehnologijom” i „phubbing” te se analiziraju njihove operacionalizacije i mjerni instrumenti. Ključni nalazi upućuju na to da korištenje pametnog telefona označava širi bihevioralni pojam, ometanje tehnologijom kratkotrajni, izvana potaknuti prekid, a phubbing dulji, namjeran čin korištenja pametnog telefona za vrijeme socijalnih interakcija. U radu se razmatraju i predlažu jasnije definicije i operacionalizacije konstrukata koji se odnose na tehnološki uvjetovane prekide zbog roditeljskog korištenja pametnih telefona, kao smjernice za buduća istraživanja.
interakcija roditelj – dijete, roditeljsko korištenje pametnog telefona, ometanje tehnologijom, phubbing, mjerenje, sustavni pregled
Autorska prava (c) 2026 Matea Bodrožić Selak, Marina Merkaš, Ana Žulec Ivanković https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
U ovome se radu kritički analiziraju tjelesno kažnjavanje i fizičko nasilje kao disciplinske mjere u nigerijskim školama. Unatoč međunarodnim i nacionalnim pravnim odredbama koje štite dječja prava na dostojanstvo i zaštitu od nasilja, nigerijski obrazovni sustav i dalje nasilne disciplinske prakse smatra normalnima. Cilj je istraživanja ispitati pravne, kulturne i kriminološke dimenzije tjelesnog kažnjavanja u nigerijskim školama te procijeniti u kojoj mjeri takve prakse odgovaraju utvrđenim pravnim standardima i najboljim interesima djeteta. Primjenjujući doktrinarni pristup, u radu se analiziraju nacionalni pravni mehanizmi poput Kaznenog zakonika (Criminal Code – primjenjuje se u južnim saveznim državama) i Kaznenog zakonika (Penal Code – primjenjuje se u sjevernim saveznim državama) i Zakona o pravima djeteta, uz istodobnu usporedbu s međunarodnim okvirima zaštite ljudskih prava, uključujući Konvenciju UN-a o pravima djeteta i Afričku povelju o pravima i dobrobiti djeteta. Istraživanje se također oslanja na kriminološku literaturu i medijske izvještaje kako bi kontekstualiziralo društveno-pravne implikacije tjelesnog kažnjavanja. Osim toga, analizirane su odabrane studije slučaja i medijski izvještaji kako bi se prikazala praktična stvarnost provedbe i institucionalnog odgovora. Odabir ovih studija slučaja vođen je njihovom relevantnošću za ponavljajuće pravne i proceduralne praznine, kao i njihovom reprezentativnošću u različitim geografskim i socioekonomskim kontekstima. Ovi izvori uključeni su osobito zbog činjenice da mnogi incidenti fizičkog zlostavljanja djece ostaju fragmentirani, nedovoljno prijavljeni ili nikada ne dolaze do formalnog sudskog postupka, što nameće potrebu oslanjanja na vjerodostojnu medijsku dokumentaciju i istraživačke izvještaje kako bi se popunile postojeće empirijske praznine. Spoznaje ukazuju na znatnu razliku između pravne zaštite i stvarne prakse. Dok nigerijski zakoni dopuštaju umjerenu tjelesnu kaznu kao oblik discipliniranja, brojni prijavljeni slučajevi otkrivaju ekstremne i štetne kazne koje se svrstavaju u fizičko zlostavljanje, psihološku traumu, a u nekim slučajevima i smrtonosne ishode. Kulturna i vjerska uvjerenja, neadekvatno obrazovanje nastavnika te slaba provedba propisa dodatno pogoršavaju ta zlostavljanja. U radu se zaključuje da tjelesno kažnjavanje u svojoj sadašnjoj formi i praksi više nije sredstvo discipliniranja, već oblik nasilja nad djecom. Naglašava se hitna potreba za pravnom reformom, kvalitetnijom edukacijom nastavnika te kulturnom promjenom usmjerenom prema pozitivnim, nenasilnim metodama discipliniranja u nigerijskim školama.
tjelesno kažnjavanje, škole, fizičko nasilje, djeca
Autorska prava (c) 2026 Folake Bejide https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
OD ZASLONA DO ŠKOLSKIH DVORIŠTA – KOMPARATIVNA ANALIZA DIGITALNOG I FIZIČKOG NASILJA U ŠKOLAMA SA STAJALIŠTA MEĐUNARODNIH STANDARDA DJEČJIH PRAVA
Ovaj se rad bavi pitanjem veze između digitalnog i fizičkog nasilja u školama iz perspektive komparativnog prava, istražujući kako se ovo pitanje rješava u sustavima različitih sudbenih nadležnosti i u međunarodnom okviru ljudskih prava. U radu se na temelju pravne analize, sudske prakse, pregleda politika i empirijskih podataka istražuju načini na koje zlostavljanje, poput digitalnog nasilja, digitalnog uznemiravanja i doxinga u virtualnom okruženju potiču sukobe u stvarnom svijetu, intenzivirajući obrasce nasilničkog ponašanja i zastrašivanja među učenicima. U istraživanju se analizira relevantno zakonodavstvo u zemljama Europe, Sjeverne Amerike, Azije, Afrike i Latinske Amerike, utvrđuju primjeri dobre prakse i nedostatci u provedbi. Kritički se procjenjuju ključni pravni izazovi poput jurisdikcijskih ograničenja u reguliranju nasilja u virtualnom okruženju, odnos između disciplinskih mjera i dječjih prava te uloga digitalnih platformi u borbi protiv nasilja u školama. Nadalje se pravni odgovori promatraju u okviru međunarodnih instrumenata ljudskih prava, uključujući Konvenciju UN-a o pravima djeteta, regionalne konvencije o ljudskim pravima i recentnu sudsku praksu sudova i ugovornih tijela. Rezultati analize pokazuju da je provedba nedosljedna, a zaštita djece često fragmentirana, unatoč tome što pravni sustavi sve više prepoznaju preklapanje digitalnog i fizičkog nasilja. U radu se iznosi tvrdnja da u različitim jurisdikcijama još nisu u potpunosti integrirani digitalni i fizički oblici nasilja u školama u jedinstveni pravno zasnovani odgovor te se zaključuje da učinkovita zaštita djece zahtijeva sveobuhvatne pravne reforme utemeljene na međunarodnim standardima ljudskih prava.
dječja prava, nasilje u školi, digitalno nasilje, pravna zaštita ljudskih prava, komparativno pravo
Autorska prava (c) 2025 Lilla Garayova https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
FENOMEN ŠKOLSKOG NASILJA I KAZNENOPRAVNI MEHANIZMI ZAŠTITE OSOBA ZAPOSLENIH U ODGOJNO-OBRAZOVNIM USTANOVAMA U REPUBLICI SRBIJI
Fenomen školskog nasilja postaje sve izraženiji problem suvremenog društva, unatoč postojanju razvijenih mehanizama pravne zaštite prava djeteta. Iako je zaštita djece legitimni cilj suvremenih pravnih sustava, sve češće se javlja potreba za balansiranjem prava djeteta sa zaštitom drugih aktera u odgojno-obrazovnom procesu, naročito zaposlenih u tim ustanovama. Rad se fokusira na različite oblike nasilja koji se javljaju u školskom okruženju. Naime, s jedne strane analizira se vršnjačko nasilje, ali i nasilje koje je usmjereno prema nastavnom osoblju, koje se i dalje nalazi na margini stručne i javne pozornosti. Poseban naglasak usmjeren je na analizu normativnog okvira Republike Srbije, s naglaskom na kaznenopravnim mehanizmima zaštite zaposlenih u školama. Rad teži ukazati na potrebe unaprjeđenja sveobuhvatnog pristupa ovom problemu, odnosno da stalne i (katkad) ishitrene izmjene normativnih rješenja nisu jedini adekvatan način te da je za stvaranje sigurnog i dostojanstvenog školskog okruženja nužna dublja institucionalna i društvena transformacija.
prava djeteta, zakonodavni okvir u obrazovanju, nasilje u školi, nasilje nad zaposlenima u obrazovanju, kaznenopravna zaštita
Autorska prava (c) 2025 Sandra Samardžić, Stefan Samardžić https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
PRIKAZ KONFERENCIJE: 1. REGIONALNI SIMPOZIJ HRVATSKE KOMORE SOCIJALNIH RADNIKA – SIMPOZIJ O KOORDINACIJI USLUGA, DEINSTITUCIONALIZACIJI I ŠKOLSKOM SOCIJALNOM RADU
Autorska prava (c) 2025 Lara Rašić https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Cilj je rada analizirati načine ostvarivanja prava djeteta na izražavanje mišljenja u hrvatskom pravu, uzimajući u obzir preporuke Odbora Ujedinjenih naroda za prava djeteta te Smjernice Odbora ministara Vijeća Europe o pravosuđu prilagođenom djeci, kao i normativni okvir i praksu drugih europskih država (Njemačka, Nizozemska, Engleska). Raspravlja se i o pravu djeteta na posebnog zastupnika u procesnopravnim situacijama prijepora između roditelja o pitanjima roditeljske skrbi. U središtu je analize načelno teorijsko, ali i implementacijsko-praktično pitanje sadržaja radnji posebnog skrbnika kao zastupnika djeteta. Zastupa li posebni skrbnik najbolji interes ili mišljenje djeteta? Istraživanje pokazuje da su djeca marginalizirana zagovaranjem načela najboljeg interesa djeteta te da se često to načelo upotrebljava kako se dijete uopće ne bi saslušalo. U posljednjem dijelu rada sadržana je sumarna sinteza glavnih rezultata istraživanja te određene projekcije pro futuro u cilju približavanja pravosuđu prilagođenom djeci. U hrvatskim okvirima, ako bi se stručni tim Hrvatskog zavoda za socijalni rad trebao voditi najboljim interesima djeteta, trebalo bi tim više, sljedeći međunarodne i europske standarde participativnih prava djeteta, prihvatiti shvaćanje da posebni skrbnik kao zastupnik djeteta zastupa mišljenje dijete i prenosi njegove stavove sudu.
pravo na izražavanje mišljenja, pravo na zastupnika, načelo najboljeg interesa djeteta, obiteljski spor, sudski postupak
NEKA PITANJA PRAVNOG POLOŽAJA ŽENE PREMA CRESKO-OSORSKOM STATUTU IZ 1441. GODINE
Autorica analizira neka pitanja pravnog položaja žene u srednjovjekovnom Cresko-osorskom statutu iz 1441. godine u širem kontekstu kvarnerskih, dalmatinskih i mletačkih statuta te promišlja u čemu su rješenja statutarnog prava u skladu s glavnim tendencijama u regionalnom okviru, a u čemu su njegove eventualne specifičnosti u statusnom, obiteljskom, imovinskom, kaznenom i procesnom pravu. Glagoljični tekstovi u arhivu osorske općine pokazuju u kojoj su se mjeri statutarne odredbe primjenjivale u praksi. U statutarnim odredbama vidljivo je blagotvorno prožimanje pravnih kultura rimskog, slavenskog, bizantskog, mletačkog, kanonskog i ostalih pravnih sustava.
Cresko-osorski statut, XV. stoljeće, statutarno pravo, pravni položaj žene
Autorska prava (c) 2025 Vilma Pezelj https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
PERSPEKTIVA ŠKOLSKIH RAVNATELJA U HERCEGOVAČKO-NERETVANSKOJ I ZAPADNOHERCEGOVAČKOJ ŽUPANIJI U BOSNI I HERCEGOVINI O ŠKOLSKOM SOCIJALNOM RADU
Školski socijalni rad prepoznat je kao važan integralni dio mnogih obrazovnih sustava diljem svijeta, no u Bosni i Hercegovini socijalni radnici u školama i dalje su rijetkost. Cilj je ovog kvalitativnog istraživanja dobiti uvid u perspektivu ravnatelja osnovnih i srednjih škola o socijalnom radu u školi. Primijenjen je polustrukturirani intervju s ukupno deset sudionika – ravnateljica i ravnatelja osnovnih i srednjih škola u Hercegovačko-neretvanskoj i Zapadnohercegovačkoj županiji Bosne i Hercegovine. Prigodni uzorak prikupljen je metodom snježne grude, a analiza podataka provedena je primjenom induktivne tematske analize. Pokazalo se da ravnatelji/ce ulogu socijalnog radnika u školi vide kroz rad s učenicima, rad s obiteljima učenika te suradnju s djelatnicima škole. U dosadašnjem iskustvu sudionici su surađivali sa socijalnim radnicima iz centara za socijalni rad, ponajprije zbog socijalnih, materijalnih i emocionalnih problema učenika, te su naveli obilježja učinkovite i neučinkovite suradnje. Kada je riječ o mogućnosti zapošljavanja socijalnih radnika u školama, ravnatelji prepoznaju postojanje potrebe, ali i prepreke koje otežavaju njihovo zapošljavanje, ističući pritom i važnost javnog zagovaranja za uključivanje socijalnih radnika u obrazovni sustav. Zaključno, istraživanje je donijelo važne uvide u perspektive ravnatelja, otvarajući prostor za daljnja istraživanja i pružajući argumente u prilog zapošljavanju socijalnih radnika u školama.
školski socijalni rad, škola, stručni suradnik, ravnatelj
Autorska prava (c) 2025 Maja Nižić https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
ULOGA SOCIJALNIH RADNIKA U OSNOVNOŠKOLSKOM OBRAZOVANJU – PERSPEKTIVA STRUČNIH SURADNIKA NA PODRUČJU OSJEČKO-BARANJSKE ŽUPANIJE
Škola je mjesto koje omogućava rano prepoznavanje i prevenciju brojnih razvojnih rizika djeteta i poduzimanje ranih socijalnih intervencija kojima se može osnažiti ne samo dijete, već i roditelji te obitelji u riziku, a sve za uspješnije suočavanje s osobnim, obiteljskim i društvenim izazovima. Socijalni rad je profesija usmjerena na prepoznavanje socijalnih rizika i rad s djecom i obiteljima koji žive u siromaštvu i riziku od socijalne isključenosti, nasilja, zlostavljanja i zanemarivanja. Školski socijalni rad predstavlja specijalizirano područje unutar profesije socijalnog rada koje je usmjereno na unaprjeđenje obrazovnog i psihosocijalnog okruženja u školama naglašavajući osnaživanje odnosa među nastavnicima, učenicima i njihovim roditeljima. Svrha školskog socijalnog rada pružanje je profesionalne podrške i pomoći učenicima koji dolaze iz obitelji koje su opterećene različitim ekonomskim, socijalnim, zdravstvenim, obrazovnim i brojnim drugim rizicima. U ovom radu nastoji se pružiti odgovor na pitanje s kojim se to izazovima susreću stručni suradnici zaposleni u osnovnim školama na području Osječko-baranjske županije u izravnom radu s djecom i roditeljima te koje intervencije procjenjuju da bi bilo potrebno provoditi od strane socijalnih radnika. Cilj istraživanja je dublje razumjeti probleme s kojima se djeca susreću u svojim obiteljima, osobno i/ili u školskom okruženju koje stručni suradnici percipiraju da su izvan njihove odgovornosti i kompetencija da bi ih socijalni radnici mogli adekvatnije adresirati te pružiti potrebnu podršku. U ovom radu korišteno je kvalitativno istraživanje, a podatci su prikupljeni s pomoću polustrukturiranog intervjua te će biti obrađeni s pomoću tematske analize koja podrazumijeva interpretaciju podataka te kritički osvrt na iste.
socijalni rad, osnovnoškolski obrazovni sustav, stručni suradnici, izazovi, rizični čimbenici
Autorska prava (c) 2025 Valerija Koprivnjak https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
PREHRAMBENA (NE)SIGURNOST I STOPA RIZIKA OD SIROMAŠTVA KOD KUĆANSTAVA S UZDRŽAVANOM DJECOM U REPUBLICI HRVATSKOJ
Prehrambena (ne)sigurnost može poslužiti kao vjerodostojan pokazatelj životnog standarda. Iako razumijevanje i rješavanje problema vezanih uz dostupnost dovoljne količine sigurne i nutritivne hrane jest i individualno (kućanstva) i društveno pitanje (udio kućanstava koji primaju socijalnu pomoć), putem stope rizika od siromaštva moguće je imati uvid u broj/postotak osoba koje su potencijalno u prijetnji od prehrambene nesigurnosti. Prehrambena nesigurnost ovisi o brojnim pokazateljima – dohotku, razvijenosti gospodarstva, cijeni hrane, statusu (ne)zaposlenosti, obrazovanju, klimatskim promjenama, ali i o brojnim drugim ekonomskim i društvenim činiteljima te promjenama. Stoga ovaj rad identificira određene izazove s kojima se suočava stanovništvo u izabranim zemljama evidentnih u niskim prihodima, visokoj inflaciji vidljive u porastu cijene hrane i povećanih troškova stanovanja te generalno života i stopu rizika od siromaštva kućanstava bez uzdržavane djece u odnosu na kućanstva s uzdržavanom djecom. Stoga je cilj rada analiza koncepta prehrambene (ne)sigurnosti te usporedba empirijskih podataka temeljenih na komparativnoj analizi pokazatelja povezanih s prehrambenom sigurnosti stanovnika Republike Hrvatske u odnosu na izabrane zemlje Europske unije (Slovenija, Njemačka, Austrija, Bugarska). Komparativna analiza indikatora prehrambene nesigurnosti analizirana je za razdoblje od 2019. do 2022. godine u Hrvatskoj u odnosu na Austriju, Njemačku, Sloveniju i Bugarsku. Istraživanje je nadalje usmjereno na analizu stope rizika od siromaštva u Hrvatskoj za razdoblje od 2017. do 2020. godine, uz detaljan osvrt na kretanje stope rizika od siromaštva prema tipu kućanstva – kućanstva bez uzdržavane djece u odnosu na kućanstva s uzdržavanom djecom. Društveni trend s okvirno trećinom razvedenih brakova od ukupno sklopljenih, mijenja strukturu kućanstava. Analiza podataka potvrđuje kako je najviša stopa rizika od siromaštva upravo u jednoroditeljskim kućanstvima, s jednim ili više uzdržavane djece.
prehrambena nesigurnost, stopa rizika od siromaštva, kućanstva s uzdržavanom djecom, Republika Hrvatska
Autorska prava (c) 2025 Katarina Marošević, Rajko Odobaša, Marijan Bainac https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
ZAŠTITA DJECE MIGRANATA I AZILANATA U EU-U
Zaštita prava djece migranata i azilanata u Europskoj uniji jedno je od najosjetljivijih i najkompleksnijih pitanja suvremene migracijske politike. Djeca, posebice ona koja putuju sama ili su odvojena od svojih obitelji, spadaju među najugroženije skupine migranata te se suočavaju s nizom izazova. Pravni okvir stoga treba ponuditi odgovarajuću i potpunu zaštitu u skladu s načelom najboljeg interesa djeteta, što kao najznačajnije podrazumijeva zaštitu dostojanstva djeteta ponajprije pri zadržavanju i pritvaranju, pravo na zdravstvenu zaštitu i obrazovanje, poštovanje procesnih prava te pravo na jedinstvo obitelji. Povelja EU-a o temeljnim pravima propisuje da se mora voditi računa o najboljem interesu djeteta u svakom djelovanju koje se odnosi na djecu, što uključuje i djelovanja EU-a u okviru nadležnosti za politiku useljavanja i azila. Rad će obraditi najznačajnije zakonodavstvo i praksu Suda EU-a koje se tiče prava djece migranata i azilanata u okviru EU-ove politike useljavanja i azila, uzimajući u obzir nova pravila Pakta o migracijama i azilu, koja će se početi primjenjivati 2026. godine. Cilj rada je dokučiti odgovara li novo zakonodavstvo EU-a i u kojoj mjeri na navedena prava djeteta.
EU, Pakt o migracijama i azilu, Sud EU-a, maloljetnici bez pratnje, najbolji interes djeteta
Autorska prava (c) 2025 Dunja Duić, Martina Drventić Barišin https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Udomiteljska uloga zahtjevna je i odgovorna u kontekstu skrbi za djecu, pa udomiteljice mogu biti pod stresom koji utječe na njihovo sagorijevanje i mentalno zdravlje. Cilj je ovoga rada prikazati dio rezultata šireg istraživanja kojemu je zadatak bio ispitati doprinos sociodemografskih obilježja, iskustva udomiteljica, otpornosti i socijalne podrške, izvora stresa udomiteljica djece, profesionalnoga sagorijevanja na mentalno zdravlje udomiteljica za djecu (emocionalno stanje, anksioznost i depresivnost). U istraživanju je sudjelovalo 135 udomiteljica za djecu. Koristeći se hijerarhijskom regresijskom analizom, dobiveni su rezultati koji su pokazali kako veća prisutnost izvora stresa i emocionalna iscrpljenost predviđaju lošije emocionalno stanje udomiteljica, dok veća razina osobnoga postignuća predviđa njihovo bolje emocionalno stanje. Prediktori anksioznosti jesu veći broj osoba o kojima se udomiteljica brine, udomljavanje djeteta s internaliziranim problemima u ponašanju, udomljenje bebe i percipirana niska socijalna podrška obitelji. Veći broj osoba o kojima se udomiteljice brinu, veća razina emocionalne iscrpljenosti te percipirana niža razina socijalne podrške socijalnih radnika prediktori su simptoma depresivnosti. Razumijevanje mehanizama koji predviđaju mentalno zdravlje udomiteljica može pomoći u kreiranju intervencija i tretmana za njih kako bi mogle adekvatno odgovoriti na potrebe djece bez odgovarajuće roditeljske skrbi.
udomiteljstvo za djecu, socijalna podrška, psihološka otpornost, profesionalno sagorijevanje, mentalno zdravlje
Autorska prava (c) 2025 Anita Barišić https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
ODGOVORNOST I ZAŠTITA DJECE VOJNIKA U OKVIRU MEĐUNARODNOG KAZNENOG PRAVA
Problem djece vojnika unutar područja međunarodnog prava predstavlja složen i višeznačan izazov koji obuhvaća pitanja ljudskih prava, humanitarnog prava i zaštite najranjivije skupine – djece. Ovaj članak istražuje pravni okvir i rasprave o djeci vojnicima u međunarodnom pravu, analizirajući ključne međunarodne instrumente poput Konvencije Ujedinjenih naroda o pravima djeteta i njezina Fakultativnog protokola, Rimskog statuta te Dodatnih protokola Ženevskim konvencijama. Ovaj rad u fokus stavlja raspravu između shvaćanja djece vojnika isključivo kao žrtava koje zaslužuju zaštitu i prepoznavanja njihove moguće odgovornosti za zločine počinjene tijekom oružanih sukoba. Nepostojanje jedinstvene minimalne dobi za kaznenu odgovornost dodatno otežava procesuiranje djece vojnika, otvarajući pitanja njihove sposobnosti za razumijevanje i namjeru počinjenja djela. Ipak, međunarodno humanitarno pravo propisuje obveze stranaka u oružanim sukobima za zaštitu djece od novačenja i sudjelovanja u neprijateljstvima. Nadalje, članak analizira jurisdikcijska ograničenja međunarodnih sudova, poput Međunarodnog kaznenog suda, pri postavljanju izazova u adresiranju zločina koje su počinili djeca vojnici. Iako su uloženi napori u procesuiranje odgovornih za novačenje djece, specifične okolnosti povezane s djecom vojnicima zahtijevaju pomno promišljenu ravnotežu između odgovornosti i zaštite. Ovaj članak istražuje navedene složene odnose, analizirajući promjenjiv pravni okvir i pružajući nove poglede na aktualne rasprave o procesuiranju i zaštiti djece vojnika u kontekstu međunarodnog prava.
djeca vojnici, novačenje djece, kaznena odgovornost djece, novačenje djece kao ratni zločin
Autorska prava (c) 2025 Asea Gašparić https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
(KAZNENO)PRAVNI POLOŽAJ DJETETA U SUKOBU SA ZAKONOM U REPUBLICI HRVATSKOJ
Suvremeni razvoj društva odavno priznaje posebnu poziciju djeteta u pravu i pravosudnom sustavu. S obzirom na to da je pravo odraz društvenih shvaćanja, takav je razvoj događaja posljedica svijesti o potrebi prilagođenosti prava djetetu na normativnoj i institucijskoj razini, ali i posebne zaštite djeteta unutar pravo(sudnog) sustava. To osobito (mora) vrijedi(ti) u represivnom dijelu tog sustava, odnosno kaznenom i prekršajnom pravu. Sintagma dijete u sukobu sa zakonom pojavljuje se kroz recentniji razvoj maloljetničkog kaznenog prava pa ju rabimo i ovdje. Stoga ovim radom dajemo pregled normativnih temelja i perspektiva položaja djeteta u kaznenom i prekršajnom pravu, kako na nadnacionalnoj razini (u smislu standarda i utjecaja na promjene) tako i na nacionalnoj (u smislu stanja i potreba hrvatskog društva). Također, obrađuje se i položaj djeteta kao žrtve kaznenog djela.
dijete, djeca u sukobu sa zakonom, kazneno pravo, prekršajno pravo, žrtva
Autorska prava (c) 2024 Barbara Herceg Pakšić https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
ODNOS RJEČNIKA, PROBLEMA U ODNOSIMA S VRŠNJACIMA I AGRESIVNOG PONAŠANJA KOD DJEČAKA S POREMEĆAJIMA PONAŠANJA I DJEČAKA IZ OPĆE POPULACIJE
Cilj ovog istraživanja bio je usporediti rječnik dječaka s dijagnosticiranim poremećajem ponašanja (N = 34; raspon dobi: 10 – 13 godina) i dječaka iz opće populacije (N = 34; raspon dobi: 10 – 13 godina), kao i ispitati odnos rječnika s reaktivnim i proaktivnim agresivnim ponašanjem te problemima u odnosima s vršnjacima. Roditelji/skrbnici procijenili su djetetovo agresivno ponašanje te probleme u odnosima s vršnjacima, dok su podaci o rječniku, kognitivnim sposobnostima i izvršnim funkcijama (radno pamćenje) djeteta prikupljeni standardiziranim testom inteligencije. Usporedbom dviju skupina, dječaci s poremećajem ponašanja imali su značajno oskudniji rječnik od dječaka iste dobi iz opće populacije, pri čemu se ta razlika nije mogla objasniti niti kognitivnim sposobnostima niti izvršnim funkcijama djeteta. Osim toga, oskudan rječnik bio je značajno povezan s problemima u odnosima s vršnjacima, kao i s reaktivnim, ali ne i proaktivnim agresivnim ponašanjem. Nalazi imaju posebne implikacije u područjima rane intervencije za visokorizične dječake, kao i komunikaciju s djecom u sustavu socijalne skrbi i pravosuđa.
djeca, poremećaji ponašanja, rječnik, agresivno ponašanje, pravosuđe i socijalna skrb
Autorska prava (c) 2024 Silvija Ručević https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
PRIKAZ KONFERENCIJE: TiSSA 2023 – SOCIAL WORK AND HUMAN RIGHTS
Autorska prava (c) 2024 Gordana Horvat, Matko Guštin https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
CILJEVI ODRŽIVOG RAZVOJA I KORIŠTENJE PRISTUPA ŽIVOTNOG CIKLUSA U PROVEDBI SOCIJALNE ZAŠTITE OBITELJI U KRIZNIM SITUACIJAMA
Ciljevi održivog razvoja (u daljnjem tekstu: SDG), također poznati kao Globalni ciljevi, univerzalni su poziv na zaustavljanje siromaštva, osiguravanje socijalne uključenosti i zaštitu okoliša. Vodeći programi socijalne zaštite, usidreni u okvir politike Hrvatske, pružaju važnu strategiju s potencijalom za smanjenje siromaštva, nejednakosti i zaštitu ljudi od rizika s kojima se suočavaju. Dodatno, socijalna zaštita ima za cilj povećanje razvoja ljudskog kapitala i potporu gospodarskom rastu, što su važne mjere SDG-a. Međutim, uska konceptualizacija siromaštva bez analize dinamike siromaštva kroz životni tijek i lokalizirane snage, predstavljaju izazove u provedbi. Prikazana studija slučaja u vrijeme pandemije bolesti Covid-19 i literatura, oslonac je kako bi se ispitali izazovi u provedbi programa socijalne zaštite i utjecaj na ciljeve održivog razvoja tijekom kriznih situacija u društvu, posebno u domeni zaštite obitelji. Koncept i pristup životnog ciklusa, važan je u formulaciji, dizajnu i provedbi socijalne zaštite za postizanje SDG-a. U pozadini pristupa je uvažavanje životnog ciklusa koji uzima u obzir posebne izazove, rizike i šokove s kojima se građani susreću dok napreduju na ljestvici svojih života. Cilj rada je staviti naglasak na potrebu izgradnje i pripreme sustava socijalne zaštite za rješavanje šokova, ranjivosti koje su važne za SDG, koristeći pristup životnog ciklusa kao okvira vodilja.
obitelj, Covid-19, ljudski kapital, krizne situacije, socijalni rad
Autorska prava (c) 2024 Gordana Horvat https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
PRAVO DJETETA NA IZRAŽAVANJE MIŠLJENJA U PRAVU I SOCIJALNOM RADU
Pravo djeteta iz čl. 12. Konvencije UN-a o pravima djeteta jamči svakom djetetu koje je sposobno formirati vlastito mišljenje pravo na izražavanje mišljenja u stvarima koje se na njega odnose. Ono se aktualizira u svim područjima djetetova života, u obitelji, školi, zdravstvenom sustavu, različitim vrstama postupaka (obiteljskim, kaznenim, građanskim, upravnim), u zajednici, kao i na nacionalnoj te međunarodnoj razini. Globalno priznato pravo djeteta na izražavanje mišljenja štiti se također pred Europskim sudom za ljudska prava koji kontinuirano razvija praksu zaštite participativnih prava djeteta. Pravo djeteta na izražavanje mišljenja izravno je povezano sa socijalnim radom, kao profesijom koja se temelji na principima poštovanja ljudskih prava uključujući prava djece i principu participacije korisnika što predstavlja temelj suvremenog socijalnog rada. Cilj je ovog rada na temelju analize sadržaja propisa, sudske prakse, domaće i strane literature pružiti pregled međunarodnog i nacionalnog pravnog okvira kojim se jamči pravo djeteta na izražavanje mišljenja u sudskim postupcima i socijalnom radu te ukazati na praktične probleme u ostvarivanju prava djeteta na izražavanje mišljenja, detektirane u domaćim i stranim istraživanjima.
pravo djeteta na izražavanje mišljenja, čl. 12. Konvencije UN-a o pravima djeteta, Europski sud za ljudska prava, socijalni rad, načelo participacije
Autorska prava (c) 2024 Branka Rešetar, Nataša Lucić https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
ZAŠTITA PROCESNIH PRAVA DJETETA U UPRAVNIM POSTUPCIMA S POSEBNIM OSVRTOM NA POSTUPANJA U VEZI S OSOBNIM STANJIMA GRAĐANA
S obzirom na to da propisi upravnog prava obuhvaćaju znatan broj područja važnih za život građana, upravni postupci najčešći su postupci u kojima građani, pa tako i djeca, ostvaruju svoja prava te im se nameću obveze. Konvencija UN-a o pravima djeteta, kao i Opći komentar br. 12 Odbora za prava djeteta o pravu djeteta da bude saslušano, određuju dijete aktivnim pravnim subjektom. To se odnosi na sve postupke u kojima dijete sudjeluje, pa tako i upravne postupke. Zbog poslovne, pa samim time i procesne sposobnosti, dijete u upravnom postupku zastupaju zakonski zastupnici, čime se ne umanjuje aktivna uloga djeteta u postupku koje ima pravo biti saslušano, odnosno izraziti mišljenje o pitanjima koja se odnose na njega. Stoga je cilj ovoga rada prikazati položaj djeteta u upravnom postupku u Republici Hrvatskoj, odnosno njegova procesna prava iz aspekta zastupanja i prava da bude saslušano. U prvom dijelu rada analiziraju se pretpostavke stranačkog djelovanja djeteta u upravnom postupku, nakon čega se prikazuje zastupanje djeteta prema Obiteljskom zakonu te Zakonu o općem upravnom postupku. U središnjem dijelu rada de lege lata analizira se pravo djeteta da bude saslušano u kontekstu međunarodnog prava te nacionalnih propisa, u odnosu na upravne postupke. Uzimajući u obzir značaj osobnih stanja građana, u radu se prikazuje položaj djeteta u upravnim postupcima vezanim uz osobno ime, osobnu iskaznicu i putne isprave, hrvatsko državljanstvo te prebivalište i boravište, analizirajući pravno uređenje zastupanja djeteta i njegovo pravo da bude saslušano, odnosno da izrazi mišljenje.
dijete, upravni postupak, zastupanje djeteta, pravo djeteta da bude saslušano, osobna stanja građana
Autorska prava (c) 2024 Matko Guštin https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
ODJECI PROŠLOSTI: SKRB I INSTITUCIJE ZA STARIJE OSOBE U OSIJEKU KRAJEM 19. I POČETKOM 20. STOLJEĆA
Krajem devetnaestog i početkom dvadesetog stoljeća skrb o starijim osobama u Hrvatskoj pretežno se oslanjala na potporu obitelji, što je rezultiralo nedostatkom službenih podataka o dobrobiti tog dijela populacije. Prepoznajući postupno smanjenje obiteljske podrške u tom razdoblju, grad Osijek uspostavio je formalni sustav socijalne skrbi za starije osobe. Ovaj rad istražuje bitne aspekte ovog sustava, usredotočujući se na gradsku ubožnicu i njezinu središnju ulogu u skrbi za starije osobe. Oslanjajući se na arhivsku građu iz Državnog arhiva u Osijeku kao primarni izvor i ograničenu relevantnu literaturu, istraživanje ima za cilj dati glas starijim osobama navedenog povijesnog razdoblja. Također se osvjetljava uključenost osječke gradske vlasti i osnovanih zaklada u financiranju inicijativa za skrb o starijim osobama tijekom kasnog devetnaestog stoljeća. Sveobuhvatni cilj je proširiti znanje o neistraženim povijesnim činjenicama i dokumentima vezanim uz socijalnu skrb u Hrvatskoj pomnim proučavanjem formalnih struktura skrbi za starije osobe, o čemu svjedoči dosad neistražena arhivska građa.
gradska ubožnica, mjesna uprava, socijalna skrb za starije osobe, zaklade socijalne skrbi
Autorska prava (c) 2025 Nikol Žiha, Višnja Lachner, Elena Brozović https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0