Pravni Vjesnik je međunarodno recenzirani časopis otvorenog pristupa koji izdaje Pravni fakultet u Osijeku od 1985. godine. PV koristi Diamond Open Access model. To znači da NEMA autorskih naknada za obradu i NEMA naknada za pristup objavljenim radovima, a autori zadržavaju autorska prava. Učestalost izlaženja časopisa je četiri broja godišnje (Travanj, Srpanj, Listopad i Prosinac).
Pravni fakultet Sveučilišta Josipa Jurja Strossmayera u Osijeku
Autori zadržavaju autorska prava za članke objavljene u časopisu, no daju časopisu pravo prvog objavljivanja. Radove prihvaćene za objavljivanje ili već objavljene u Pravnom vjesniku Pravnog fakulteta u Osijeku autor smije objaviti u drugim publikacijama, uz napomenu da je rad već objavljen u Pravnom vjesniku.
SPECIFIČNOSTI POSEBNOG UPRAVNOG POSTUPKA U NADLEŽNOSTI AGENCIJE ZA ZAŠTITU TRŽIŠNOG NATJECANJA I UPRAVNO-SUDSKE ZAŠTITE
Svrha rada je, primjenom normativne metode, analizirati temeljne postupovne odredbe Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja i prikazati specifičnosti posebnog upravnog postupka u nadležnosti Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja (dalje: Agencija) te istaknuti određene prekršajno-upravne elemente. Nadalje, usporedit će se važeći Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja s prethodnim zakonskim verzijama, u vezi s pravnim položajem i ovlastima Agencije. U radu se ukazuje i na specifičnosti koje se ističu u pogledu pravne zaštite nakon provedenog jednostupanjskog upravnog postupka pred Agencijom. Protiv rješenja daljnji put pravne zaštite ostvaruje se u okviru upravnog spora i to tužbom izravno Visokom upravnom sudu RH. Stoga se u radu preispituje opravdanost oblika upravno-sudske zaštite u jednostupanjskom upravnom sporu, povjerenu Visokom upravnom sudu RH, koji predstavlja iznimku. Tablično se prikazuju i analiziraju ustupljeni statistički podaci Visokog upravnog suda RH u razdoblju od 2013. do 2022. u sudskim predmetima u sporovima u povodu tužbi o ocjeni zakonitosti rješenja Agencije. Završno se iznose razmatranja i zaključci u odnosu na istaknuti predmet istraživanja.
Autorska prava (c) 2025 Ana Đanić Čeko, Ivan Malenica http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
PRAVO I POTREBA UDOMITELJA ZA ODMOROM OD UDOMITELJSKE SKRBI
Udomiteljstvo predstavlja jedan od oblika alternativne skrbi za djecu kojim se pruža obiteljsko okruženje djetetu izdvojenom iz primarne obitelji. Uzimajući u obzir kompleksnost udomiteljstva, sve se više zagovara uvođenje socijalne usluge odmora od udomiteljske skrbi. Budući da u Hrvatskoj ne postoji ova usluga socijalne skrbi, odnosno nije zakonski regulirana, u radu se aktualizira potreba uvođenja ove usluge iz perspektive prava i socijalnog rada. Cilj rada je prikazati percepciju udomitelja koji imaju iskustvo sudjelovanja u odmoru od udomiteljske skrbi o tome kako odmor utječe na dnevnu rutinu obitelji, zadovoljavanje potreba udomitelja i koje su prednosti i nedostaci usluge. Nadalje, cilj istraživanja je spoznati koja su dosadašnja iskustva udomitelja u suradnji s mrežom podrške za udomitelje u zajednici te koliko je dostupna udomiteljima. Istraživanje je provedeno kvalitativno, metodom intervjua s dvadeset udomitelja na području Osječko-baranjske županije koji su imali iskustvo sudjelovanja u vikend odmoru od udomiteljske skrbi. Udomitelji iskazuju potrebu za odmorom od udomiteljske skrbi, a odmor koriste za ostvarivanje odnosa sa širom obitelji i rođacima, za rad na odnosima između partnera, za rad na sebi i vremenu koje trebaju za osobne potrebe ili za obavljanje aktivnosti ili poslova koje dotad nisu mogli obaviti. Odmor od udomiteljske skrbi pozitivno je doživljen od strane udomitelja, dok je naglasak na potrebi češćih termina tijekom godine u provedbi usluge i regulacije trajanja boravka djeteta izvan obitelji. Osim toga, rezultati su pokazali i važnost utjecaja usluge na djecu u udomiteljstvu iz perspektive udomitelja, kojima je dobrobit djeteta i njihovo zadovoljstvo na prvom mjestu. Nadalje, mreža podrške i suradnja s institucijama te civilnim sektorom u pružanju i razvoju usluga za udomitelje često je nedostatna. Zaključno, prema rezultatima jasno je da je razvoj usluga za udomitelje nužnost u zadovoljavanju potreba djeteta i udomitelja, ali i da usluga odmora od udomiteljske skrbi može biti važan doprinos u zadovoljstvu udomitelja podrškom.
Autorska prava (c) 2025 Gordana Horvat, Matko Guštin, Iva Pekčec http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
ZAŠTITA ZDRAVLJA I SIGURNOSTI NA RADU U KONTEKSTU DIREKTIVE (EU) 2024/1760 O DUŽNOJ PAŽNJI ZA ODRŽIVO POSLOVANJE
U radu se prikazuje kako je velika katastrofa u tekstilnoj tvornici u Rana Plazi u Bangladešu utjecala da neadekvatne mjere zaštite na radu u globalnim lancima dođu u fokus javnosti, te se uslijed pritiska javnosti razvije svijest o nužnosti održivog poslovanja poduzeća i u kontekstu osiguravanja sigurnosti i zdravlja na radu. Pojašnjava se kako se dobrovoljno usklađenje nije pokazalo dovoljnim te se odgovarajuće djeluje na uspostavi održivog poslovanja propisivanjem određenih obveza poduzećima. Nakon što je uvedena obveza nefinancijskog izvještavanja slijedom koje izvješća o poslovanju poduzeća trebaju obuhvatiti i informacije o određenim socijalnim čimbenicima i čimbenicima u području ljudskih prava, pa tako i radnim uvjetima, uključujući zdravlje i sigurnost, nedavno je usvojena i Direktiva (EU) 2024/1760 o dužnoj pažnji za održivo poslovanje. U radu se pojašnjava na koji se način slijedom odredbi ove Direktive poduzeća obvezuje na odgovorno poslovno ponašanje i u kontekstu zaštite sigurnosti i zdravlja radnika, što bi trebalo pridonijeti globalnom osiguravanju zdravlja i povećanju sigurnosti na radu zbog ekstrateritorijalnih mjera dužne pažnje u lancima aktivnosti koje su poduzeća obvezna poduzimati. Analiziraju se obveze nametnute poduzećima na koje se ova Direktiva primjenjuje i načini na koji će nakon početka primjene moći zadovoljiti te obveze u području zaštite na radu te se promišlja o učinku koji će ona imati u Republici Hrvatskoj i na koji bi se način moglo pristupiti njezinoj implementaciji u Republici Hrvatskoj u kontekstu podizanja standarda zaštite na radu.
Autorska prava (c) 2025 Ana Rački Marinković, Darko Palačić http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
(NE)ADEKVATNOST REGULACIJE PRODUŽENJA PRITVORA OD STRANE VRHOVNOG SUDA REPUBLIKE SLOVENIJE
Na normativnoj i praktičnoj razini, u radu se analizira uređenje članka 20. Ustava Republike Slovenije, koji daje Vrhovnom sudu Republike Slovenije ovlast produljiti pritvor tijekom faze kaznene istrage za najviše tri mjeseca. Iz perspektive komparativnog prava, ovo je slovenska osobitost. Autor tvrdi da je važeće uređenje sistemski neadekvatno i ne jamči najvišu razinu zaštite ljudskih prava pritvorene osobe. Sljedeći prigovori podupiru ovu tezu: ovlast Vrhovnog suda da produži pritvor nije u skladu s temeljnom ulogom ovog suda; uređenje sprječava okrivljenika da podnese sveobuhvatnu pravnu žalbu; ne poboljšava percepciju nepristranosti u suđenjima niti povjerenje u pravosuđe i nepotrebno je za razvoj sudske prakse u području lišavanja slobode. Članak predlaže alternativna rješenja koja bi se bolje uskladila s ulogom Vrhovnog suda i više pridržavala izvorne namjere osiguranja najviše razine zaštite ljudskih prava u odlukama o pritvoru.
Autorska prava (c) 2025 Luka Vavken http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
NAČELO ODREĐENOSTI PREKRŠAJA I ODGOVORNOST LIJEČNIKA I PRUŽATELJA ZDRAVSTVENIH USLUGA
Prekršajno pravo zbog svoje sveobuhvatnosti za adresate uvijek izaziva određene zadrške. S obzirom na to da znanstveni radovi poprilično zanemaruju analizu općih instituta prekršajnog prava, ovaj rad analizira aspekt načela zakonitosti koji se odnosi na načelo određenosti pravne norme u području prekršajnog prava u vezi s obavljanjem zdravstvene djelatnosti, odnosno povrede pravila obavljanja liječničke djelatnosti. S obzirom na visoke zahtjeve pri formuliranju bića pojedinog prekršaja, rad ukazuje na uvjete koji moraju biti ispunjeni da bi se ostvarilo načelo određenosti kako bi adresati bili upoznati sa zahtjevima koje pravni poredak stavlja pred njih i uskladili svoja ponašanja i to sve na pojedinim primjerima iz pozitivnog prekršajnog zakonodavstva. Načelo određenosti, kao institut općeg dijela Prekršajnog zakona, analizirano je na primjeru zaštite prava pacijenata, kroz način propisivanja prekršaja, u propisima različite pravne snage. Autori su za potrebu ove analize prikupili statističke podatke o prekršajima u zdravstvu, ali ne uključujući prekršaje vezane uz pandemiju bolesti COVID-19. Nastavno valja istaknuti kako statistički uvid u prekršaje u zdravstvu nije niti transparentan niti sveobuhvatan. Cilj rada je s pomoću teleološke metode utvrditi smjernice za primjenu načela određenosti.
Autorska prava (c) 2025 Sunčana Roksandić, Ivan Vukušić http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Valjani mehanizmi izborne pravde predstavljaju konačno jamstvo slobodnih i poštenih izbora. Dosadašnja iskustva u rješavanju izbornih sporova u Srbiji ne govore u prilog postizanja izborne pravde. Lokalni izbori održani u Republici Srbiji 2024. godine zavređuju posebnu pozornost jer su u pojedinim gradovima Srbije prvi put od 2011. godine sudovi opće nadležnosti, sukladno zakonskim intervencijama, počeli postupati u izbornim sporovima. Težište ovog rada je na lokalnim izborima, imajući u vidu njihovu posebnu važnost za birače, kao razini vlasti koja je najbliža građanima. Polazeći od stajališta da se međunarodni standardi sudske zaštite izbornog prava trebaju primijeniti i na lokalne izbore, autori pokušavaju odgovoriti jesu li i u kojoj mjeri zakonodavni zahvati koji se tiču izbornog prava provedeni u Srbiji tijekom 2022. i 2024. godine u skladu s međunarodnim standardima, kao i u kojoj su mjeri ti standardi poštovani u praksi. U radu se koristi normativna, komparativna i empirijska metoda. Normativnom i komparativnom metodom kratko se predstavljaju relevantni međunarodni standardi, a izmjene normativnog okvira u Srbiji analiziraju se sa stanovišta usklađenosti s ovim standardima. Empirijskim istraživanjem analizira se broj i struktura sudskih odluka kako bi se utvrdilo u kojoj su mjeri sudovi pružili zaštitu izbornog prava. Kroz analizu sadržaja sudske prakse utvrđuje se postupanje s obzirom na međunarodne standarde. Analiza zaštite izbornog prava ograničena je na lokalne izbore u Beogradu i Nišu jer je u oba slučaja riječ o održavanju izbora u velikim gradovima u kojima su izborni rezultati bili predmet osporavanja i polemika od strane stručne i šire javnosti.
Autorska prava (c) 2025 Maja Nastić, Ana Knežević Bojović, Vesna Ćorić http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
PREDMETI O STERILIZACIJI OSOBA LIŠENIH POSLOVNE SPOSOBNOSTI
Cilj rada je istražiti sadrži li novi sudski izvanparnični postupak radi donošenja rješenja o zdravlju procesna jamstva osobama s invaliditetom koje su u tom dijelu lišene poslovne sposobnosti te na koji način se ta jamstva ostvaruju u praksi. Polazeći od standarda Konvencije Ujedinjenih naroda o pravima osoba s invaliditetom te tumačenja obaju odbora UN-a, za prava osoba s invaliditetom i za uklanjanje svih oblika diskriminacije žena, u drugom dijelu rada analiziraju se pravozaštitna svrha i bitna pitanja sudskog postupka o sterilizaciji osobe s invaliditetom koja je u tom dijelu lišena poslovne sposobnosti. Potom slijedi rasprava o tri predmeta koja su se javila u praksi kako bi se pokušao odrediti praktično-implementacijski domašaj tih odredaba ObZ-a o zdravlju osoba s invaliditetom. U zaključnom dijelu rada iznosi se sumarna sinteza glavnih rezultata istraživanja te promišljanja autora o pravozaštitnom cilju sudskog izvanparničnog postupka radi donošenja rješenja o zdravlju osobe s invaliditetom koja je u tom dijelu lišena poslovne sposobnosti. Propisivanje sudske nadležnosti i postupka u predmetima o zdravlju osobe koja je u tom dijelu lišena poslovne sposobnosti, ne bi se smjelo tumačiti na način da bi sud mogao mimo volje te osobe „odobriti“ sterilizaciju, već da bi se postojanjem sudske nadležnosti i njezinih procesnih jamstava trebala osnažiti prava osoba s invaliditetom.
Autorska prava (c) 2025 Slađana Aras Kramar http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
ULOGA NOVOG FINANCIJSKOG INSTRUMENTA U REDEFINIRANJU VLASNIŠTVA KOD DRUŠTVA S OGRANIČENOM ODGOVORNOŠĆU
U pravu Republike Srbije već nekoliko godina prihvaćen je sui generis način stjecanja udjela u društvu s ograničenom odgovornošću, kao uspješna mjera korporativnog upravljanja poznata kao Employee Stock Ownership Plan (ESOP). Njome se omogućava zaposlenima da postanu suvlasnici kompanije u kojoj rade. Za razliku od poredbenopravnih rješenja, gdje je ova mjera uglavnom rezervirana za zaposlene, srpski zakonodavac ne ograničava kategorije osoba na koje se ESOP model može odnositi. Glavna razlika u odnosu na druga rješenja iz poredbenog prava ogleda se u definiranju dvaju novih pravnih instituta u Zakonu o privrednim društvima: financijski instrument – pravo na stjecanje udjela i rezervirani vlastiti udio. U ovom radu analizira se novi financijski instrument kao sredstvo za stjecanje udjela u društvu. U uvodnom dijelu autorica sagledava specifičnosti ovog financijskog instrumenta i njegove sličnosti s drugim financijskim instrumentima u srpskom pravu, s posebnim osvrtom na ESOP model u poredbenom pravu. Zatim se analizira postupak izdavanja i registriranja ovog financijskog instrumenta u Centralnom registru, depou i kliringu hartija od vrednosti, kao i posebni slučajevi njegove dospjelosti. U završnom dijelu rada, autorica razmatra dostupnost tužbi imateljima i nasljednicima ovog financijskog instrumenta kao sredstva za ostvarivanje prava koja iz njega proizlaze.
Autorska prava (c) 2025 Milena Jovanović Zattila http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
NAČELO RES JUDICATA U MEĐUNARODNOM PRAVU
Pojava sve većeg broja međunarodnih sudova koji ne čine hijerarhijski organiziran sustav dovodi do pitanja pravne snage njihovih odluka o istom pravnom pitanju. U tom kontekstu, predmet ovog rada pojašnjavanje je pojma načela res judicata kroz njegov prikaz u doktrini i praksi međunarodnih sudova te analiza opsega i učinka primjene ovog načela kada je o istom pravnom pitanju već donesena odluka između istih stranaka pred drugim međunarodnim sudom. Okolnost primjene različitih standarda u tumačenju i primjeni načela res judicata povećava rizik od preklapanja nadležnosti između njih. Stoga se u radu pokušava odgovoriti na pitanje utječu li, i ako da, u kojoj mjeri različiti pravni standardi tumačenja dosega načela res judicata na krhku koheziju, a posljedično i institucionalnu fragmentaciju međunarodnog pravnog sustava. Kako bi se jasnije definirali učinci načela res judicata, u radu se nastoje ukazati na iznimke te ih analizirati s obzirom na primjenu ovog načela. Konačno, rad pokušava razjasniti različita shvaćanja prisutna u doktrini o izvoru obveznosti ovog načela u međunarodnom pravu.
Autorska prava (c) 2025 Jasminka Đojinčević http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
ULOGA OPĆIH NAČELA PRAVA U TUMAČENJU PRAVA UNIJE
Potreba za pravnom regulacijom novih pravnih područja na razini Europske unije, uz rastući broj pravnih akata, stvara dodatno opterećenje za pravni sustav Unije. Unatoč naporima zakonodavnih tijela, regulacija novih područja često zaostaje za dinamikom životnih situacija, što sudovima predstavlja dodatan izazov u rješavanju konkretnih slučajeva tumačenjem i primjenom pravnih normi. Opća načela prava, kao dio primarnog prava, čine i autonoman izvor prava Unije, ali se mogu koristiti i kao sredstvo za pomoć u tumačenju prava Unije, pri čemu nije uvijek jasno kojoj njihovoj ulozi treba dati prednost. U ovom radu autorica je posvetila pozornost problematici kreiranja općih načela prava te njihovoj ulozi u tumačenju prava Unije od strane nacionalnih sudova, kao i Suda Europske unije. Analizom sudske prakse, autorica identificira probleme i izazove u primjeni općih načela prava u tumačenju prava Unije te ističe potencijalne izazove u njihovoj ulozi u pravnom sustavu Europske unije.
Autorska prava (c) 2025 Narda Krnetić Blečić http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
PRAVNA SPOSOBNOST I LJUDSKO DOSTOJANSTVO – KRITIČKI OSVRT NA LIŠAVANJE POSLOVNE SPOSOBNOSTI U POLJSKOM PRAVU IZ KOMPARATIVNE PERSPEKTIVE
Odredbe poljskog Građanskog zakonika o pravnoj sposobnosti, uključujući i institut lišavanja poslovne sposobnosti, slično kao i u drugim zemljama u regiji, nisu doživjele veće promjene od njegova stupanja na snagu 1. siječnja 1965. Tijekom godina medicinsko znanje, percepcija različitih mentalnih bolesti i poremećaja, kao i društvena uloga osoba s invaliditetom, znatno su se promijenili. Promijenio se i sustavni kontekst – i ustavni i međunarodni (konvencijski) – kao i pravno stanje u ovom području u većini zapadnoeuropskih zemalja, uključujući i one koje su poljskom zakonodavcu poslužile kao regulatorni uzor. U tom kontekstu, autor zagovara potrebu ukidanja instituta lišavanja poslovne sposobnosti i njegovu zamjenu uravnoteženijim i proporcionalnijim pravnim mjerama koje ne zadiru toliko duboko u pravnu sposobnost, a time ni i u pravno zaštićeno ljudsko dostojanstvo. Ovaj se zahtjev konačno ostvaruje prijedlogom Zakona o sredstvima za podržano donošenje odluka od 9. prosinca 2024.
Autorska prava (c) 2025 Andrzej Herbet http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
PRAVO DJETETA DA ZNA SVOJE PODRIJETLO U KONTEKSTU NOVIH OBLIKA OBITELJI
Ovaj članak proučava učinke koje je uvođenje novih obiteljskih formacija imalo na dječja prava, posebno na pravo djeteta da zna svoje podrijetlo. Kako bi se pružio sustavan i sveobuhvatan odgovor na pitanje može li dijete ostvariti svoje pravo da zna svoje podrijetlo u kontekstu novih obiteljskih formacija, autorica će započeti kratkim pregledom razvoja prava djeteta. Nakon toga, odgovorit će se na pitanje kako i kada je pravo djeteta da zna svoje podrijetlo u početku prepoznato kao univerzalno pravo dodijeljeno svoj djeci. Analiza će se nadalje baviti specifičnim izazovima kojima je dijete izloženo u kontekstu novih oblika obitelji, ponajprije u slučajevima posvojenja, a potom i u slučajevima obitelji stvorenih uz pomoć MAR postupaka. Kao rezultat toga, bit će prikazan pregled postojećih i mogućih pristupa ovom pitanju kako bi se saželi novi trendovi vezani uz pravo djeteta da zna svoje podrijetlo.
postupci medicinski potpomognute oplodnje
Autorska prava (c) 2025 Ivana Barać Milovanović http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
OSOBE S INVALIDITETOM U SUVREMENOM HRVATSKOM DRUŠTVU –TEMATSKA ANALIZA
Polazeći od isticanja „modela ljudskih prava“ kao najnovijeg pristupa invaliditetu te prikazivanja različitih tema i pristupa koji se analiziraju u okviru suvremene sociologije invaliditeta, cilj je rada doprinijeti stjecanju uvida u položaj i probleme osoba s invaliditetom u hrvatskom društvu. Koristeći se polusustavnim pregledom literature te tematskom analizom prikupljenih radova, ukupno je analizirano 25 znanstvenih radova objavljenih u pet hrvatskih znanstvenih časopisa, u razdoblju od 2007. do 2024. U radu se opisuje sedam tematskih cjelina koje su utvrđene analizom: životni standard i socijalna zaštita, rad i zaposlenost, obrazovanje, neovisno življenje, samopercepcija, stavovi i iskustva roditelja djece s teškoćama u razvoju te stavovi građana Hrvatske o osobama s invaliditetom i djeci s teškoćama razvoja. Na temelju provedene analize istaknuti su neki zaključci o položaju i problemima, kao i preprekama s kojima se osobe s invaliditetom suočavaju u ostvarivanju svojih prava u suvremenom hrvatskom društvu. Naime, iako međunarodna Konvencija o osobama s invaliditetom navedena prava jamči i obvezuje državu na njihovu provedbu, može se zaključiti o izostanku pune provedbe Konvencije u praksi te potrebi sustavnog rada na ostvarivanju prava osoba s invaliditetom u hrvatskom društvu, kao i podizanju razine svijesti i znanja građana te poticanju socijalnog uključivanja i interakcija radi izgradnje pravednijeg, ravnopravnijeg i inkluzivnijeg društva.
Konvencija o pravima osoba s invaliditetom
Autorska prava (c) 2025 Ranka Jeknić http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
USTAVNOPRAVNI POLOŽAJ HRVATSKE NA TEMELJU HRVATSKO-UGARSKE NAGODBE S ASPEKTA TEORIJE DRŽAVE I PRAVA
Ugarsko-hrvatska državna zajednica koja je postojala više od osam stoljeća bila je jedna od najtrajnijih državnih tvorevina u europskoj ustavnopravnoj povijesti, prije nego što je okončana 1918. godine raspadom tadašnje Austro-Ugarske Monarhije. Pri nastanku zajedničke države, njezine dvije članice nisu postavile pravne temelje državne zajednice, pa je sukob koji je nastao 1848. godine i jednostrano odcjepljenje Hrvatske (de facto jer je de iure dvije države još i dalje povezivala osoba kralja) stvorilo novu situaciju. Savez je obnovljen 1868. zaključivanjem Hrvatsko-ugarske nagodbe kao kompromisnog rješenja. Premda je ona nastala prema uzoru na Austro-ugarsku nagodbu, ipak neke njezine odredbe pružaju mogućnost različitog tumačenja, što je dovelo do čestih prijepora između Budimpešte i Zagreba. Iz kuta pravnih komparatista i teoretičara države i prava ostaje dvojbeno je li Kraljevina Ugarska bila unitarna država ili je s Hrvatskom činila federaciju, odnosno realnu uniju. Uzavrele političke rasprave u doba dualizma nisu mogle dati jedinstven odgovor na to pitanje, a prilike za objektivne prosudbe nije bilo ni u doba između dva svjetska rata i potom Hladnog rata. Tek je osamostaljenje Hrvatske pružilo temelje za komparativna istraživanja sine ira et studio. U ovom radu iz perspektive teorije države i prava analiziramo hrvatsko-mađarski državnopravni model stvoren na temelju Hrvatsko-ugarske nagodbe.
Autorska prava (c) 2025 László Heka http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
U srpnju 2020. Europska središnja banka (ESB) uspostavila je blisku suradnju s Hrvatskom narodnom bankom (HNB) i Bugarskom narodnom bankom otvarajući, prvi put, članstvo u Bankovnoj uniji i Jedinstvenom nadzornom mehanizmu državama članicama izvan europodručja. Države nepunopravnog članstva (engl. “inbetweeners”) usložnjavaju upravljanje Bankovnom unijom zato što u režimu bliske suradnje ESB ne može primijeniti svoje supervizijske ovlasti izravno i samostalno, dok nacionalni supervizor mora razviti inovativna regulatorno-administrativna rješenja kako bi se pomirile razlike između integracijskih domena (europodručje i države izvan europodručja) unutar Jedinstvenog nadzornog mehanizma. U tom kontekstu ovaj rad analizira najznačajnije promjene institucionalnog i pravnog okvira HNB-a, poput zakonodavnih i administrativnih izmjena kojima se uspostavlja njegova uloga sankcioniranja, zatim njegove organizacijske revizije u svjetlu unutarnje organizacije Jedinstvenog nadzornog mehanizma te institucionalno pozicioniranje HNB-a među akterima nacionalne ekonomske politike.
Autorska prava (c) 2025 Marta Božina Beroš, Ivana Parać, Ivana Bajakić http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
POKUŠAJ UNIFIKACIJE PREKRŠAJNOG PRAVA U MEĐURATNOJ JUGOSLAVIJI (1918.–1941.)
U uređenju prekršajnog prava u međuratnoj jugoslavenskoj državi vladao je pravni partikularizam, tj. nastavili su se primjenjivati izvori prekršajnoga prava koji su na pojedinim pravnim područjima vrijedili do ujedinjenja 1918. Prekršaji su se smatrali najlakšom vrstom kaznenih djela, pa se rad na unifikaciji prekršajnog prava provodio u okviru ujednačavanja kaznenog zakonodavstva. Kazneni zakon obuhvaćao je samo zločine i prijestupe, dok su prekršaji trebali biti uređeni posebnim zakonom. Izrada prvobitnog nacrta zakona o prekršajima bila je povjerena srpskim pravnim stručnjacima, što je za posljedicu imalo utjecaj srpskog uređenja prekršajnog prava, kao i prihvaćanje srpskog termina „istupi“. Prijedlozi zakona o istupima iz 1926. i 1927. zbog prijevremenog raspuštanja Narodne skupštine nisu bili usvojeni. Nakon donošenja Krivičnog zakonika iz 1929., posebnim je zakonom privremeno produženo važenje dotadašnjih zakonskih propisa o prekršajima, do donošenja jedinstvenog zakona. Novi prijedlog zakona o istupima iz 1935. prihvaćen je u Narodnoj skupštini u srpnju 1937. Potom je bio upućen Senatu na usvajanje, no Senat je zaustavio njegovo donošenje. U radu će se prikazati pokušaj donošenja jedinstvenog zakona o prekršajima na temelju analize prijedloga zakona o istupima iz 1926., 1927. te 1935. i njihovih obrazloženja, kao i rasprava o njima u onodobnim stručnim novinama te u Narodnoj skupštini i Senatu.
Autorska prava (c) 2025 Dunja Milotić http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
ZASTUPANJE DJETETA U POSTUPCIMA PRED EUROPSKIM SUDOM ZA LJUDSKA PRAVA
Zastupanje djeteta dio je sadržaja roditeljske skrbi. Roditelji kao nositelji prava na roditeljsku skrb zastupaju prava i interese svojeg djeteta ravnopravno, zajednički i sporazumno kako u svakodnevnom životu tako i u postupcima pred sudskim ili upravnim tijelima. Međutim, u određenim životnim situacijama može se pojaviti sukob između roditelja (primjerice zbog prestanka životne zajednice, razvoda, otmice djeteta, lišenja poslovne sposobnosti) te se nameće pitanje koji bi od njih u takvim okolnostima trebao zastupati dijete te bi li zastupanje od strane samo jednog roditelja predstavljalo povredu načela ravnopravnosti u ostvarivanju roditeljske skrbi kao i načela ravnopravnosti spolova. Uz navedeno, moguće su i situacije u kojima se pojavljuje sukob interesa između roditelja s jedne strane te njihova djeteta s druge (zbog, primjerice, pokretanja sudskog kaznenog, prekršajnog ili obiteljskog izvanparničnog postupka radi zaštite prava i dobrobiti djeteta protiv jednog ili oba roditelja), čime se pravni sustav stavlja pred izazov kako osigurati objektivno i nepristrano zastupanje djeteta i njegova najboljeg interesa. Izloženo predstavlja kako društveni tako i pravni problem koji će biti pobliže analiziran u ovome radu polazeći od relevantnih pravnih izvora, akademske literature te novije prakse Europskog suda za ljudska prava.
Autorska prava (c) 2024 Anica Čulo Margaletić, Ivan Šimović http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
NA PUTU PREMA RODNOJ RAVNOPRAVNOSTI ŽENA U HRVATSKOM DRUŠTVU
Nakon više od pola stoljeća od rođenja globalnog pokreta za prava žena, čovječanstvo je i dalje na dugom putu za postizanje potpune ravnopravnosti žena i muškaraca. Stoga postizanja potpune ravnopravnosti žena i muškaraca danas predstavlja važan politički i strateški cilj kako na globalnoj i europskoj razini, tako i u Republici Hrvatskoj. Uzimajući u obzir važnost i aktualnost teme ravnopravnosti žena, cilj je ovog rada pružiti kratak pregled povijesnog razvoja pokreta za prava žene u globalnom i nacionalnom kontekstu, analizirati pozitivno-pravni i institucionalni okvir zaštite prava žena na ravnopravnost i nediskriminaciju u Republici Hrvatskoj te predstaviti aktualne podatke o indeksu ravnopravnosti žena i muškaraca u Republici Hrvatskoj prema međunarodnim mjerenjima. Zaključno će se na temelju analize razvoja feminističkog pokreta, pravne teorije i zakonodavstva, kao i aktualnih mjerenja, kritički ocijeniti trenutačna pozicija žena na putu postizanja rodne ravnopravnosti žena u hrvatskom društvu.
Autorska prava (c) 2024 Anita Blagojević, Branka Rešetar, Ivana Tucak http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
USTANICI PRIZNATI KAO ZARAĆENA STRANKA NEMEĐUNARODNIH ORUŽANIH SUKOBA U TRADICIONALNOM I SUVREMENOM MEĐUNARODNOM PRAVU
U fokusu tradicionalne međunarodnopravne regulacije oružanih sukoba prvenstveno su međunarodni oružani sukobi, što je prije usvajanja Ženevskih konvencija za zaštitu žrtava rata iz 1949. i Dopunskih protokola uz te Konvencije rezultiralo pojavom pravnih praznina kad je riječ o ograničenjima u vezi s postupanjima stranaka unutarnjih oružanih sukoba. Predmet ovog rada je analiza važnih promjena koje je suvremeni međunarodnopravni okvir postavio glede detaljnije regulacije nemeđunarodnih oružanih sukoba te je konkretnijim ograničenjima postupanja u nemeđunarodnim oružanim sukobima usmjerio primjenu pravila međunarodnog humanitarnog prava prema učinkovitijoj zaštiti žrtava rata. U tom se kontekstu, nakon prikaza relevantnog međunarodnopravnog okvira primjenjivog na nemeđunarodne oružane sukobe, razmatraju različite definicije pojmova nemeđunarodnih oružanih sukoba i njihovih stranaka sadržane u Ženevskim konvencijama i Dopunskom protokolu II., uz analizu najrecentnijih odluka međunarodnih stalnih i ad hoc sudova koji su značajno doprinijeli interpretaciji i razvoju međunarodnog prava primjenjivog na tu vrstu oružanih sukoba. Posebno se analizira institut priznanja ustanika kao zaraćene stranke koji je u usporedbi s tradicionalnim međunarodnim pravom doživio značajne promjene u kontekstu obvezatnosti primjene međunarodnog humanitarnog prava. Zaključuje se da je postupni prestanak primjene instituta priznanja ustanika, uz smanjivanje razlika međunarodnih i nemeđunarodnih oružanih sukoba, doprinio osvještavanju svih stranaka oružanih sukoba o obvezatnosti primjene međunarodnog humanitarnog prava, odnosno o njihovoj odgovornosti za zaštitu žrtava rata, poštovanje načela čovječnosti i zahtjeva javne savjesti, od trenutka kad započne oružani sukob pa do njegova prestanka.
Ženevske konvencije za zaštitu žrtava rata
Autorska prava (c) 2024 Rutvica Rusan Novokmet http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
PODZASTUPLJENOST ŽENA U SABORU NAKON UVOĐENJA IZBORNIH RODNIH KVOTA
U radu se proučava pravno pitanje političke (pod)zastupljenosti žena u Hrvatskom saboru od osamostaljenja Republike Hrvatske do danas, s posebnim osvrtom na neučinkovitost izbornih spolnih kvota kao pozitivne mjere za povećanje broja žena u parlamentu. Naime, Hrvatska je jedina država u Europskoj uniji koja je zakonom uvela izborne spolne kvote, nakon čega bilježi ozbiljno smanjenje broja žena u parlamentu. Zakonom o ravnopravnosti spolova iz 2008. i Zakonom o izborima zastupnika u Hrvatski sabor (izmjene i dopune iz 2015.) propisane su kvote od 40 % za svaki spol. No, ne samo da te kvote nisu postigle očekivani rezultat, već se neočekivano broj parlamentarki u Hrvatskoj nakon njihova uvođenja čak smanjio. Za svaku suvremenu pravnu državu i demokratsko društvo vrlo je važno razumjeti kako funkcioniraju izborne spolne kvote i kako one mogu pozitivno utjecati na zastupljenost žena u političkom odlučivanju. Treba voditi računa o tome koja zakonodavna rješenja i političke aktivnosti treba poduzeti kako bi se povećao broj žena u parlamentima. Rad se na početku bavi definicijskim i terminološkim izazovima vezanim uz temeljne pojmove, a potom se daje pregled i analiza pozitivnih pravnih propisa o izbornim kvotama spolova i ravnopravnosti u pravnom sustavu Hrvatske. Nadalje, u članku se analizira broj žena u Hrvatskom saboru kroz sve dosadašnje parlamentarne izbore od osamostaljenja države do danas. Zaključno, predlaže se temeljito i učinkovito redefiniranje i redizajn postojećih rješenja izbornih kvota prema spolu, zalažući se za konkretne mjere i aktivnosti usmjerene na povećanje broja saborskih zastupnica u Hrvatskom saboru. Iako su se ovom temom istraživanja u hrvatskoj akademskoj zajednici pretežno bavili politolozi, ona je i pravna materija. S obzirom na nedostatak istraživanja u području prava, ovaj rad ima za cilj otkloniti tu prazninu u pravnoj znanosti. Uz korištenje standardnih znanstvenih metoda uobičajenih u znanstvenom području prava, u istraživanju se koriste i kvantitativne znanstvene metode.
Autorska prava (c) 2024 Mira Lulić, Sanda Pašuld http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
MOGUĆNOSTI DESKRIPTIVNE I NORMATIVNE PRIMJENE USTAVA U MATERIJALNOME SMISLU
Teorija ustava u materijalnome smislu zaokuplja pozornost teoretičara mnogih disciplina već gotovo dvjesto godina. Zbog svojega polemičkoga karaktera i teškoga određenja što materijalni ustav uopće jest, ova je teorija smatrana i pomalo kontroverznom, čak i nepoćudnom za ustavnu teoriju. Ovaj rad, prateći trend europske ustavne teorije posljednjih 10-ak godina, koja se ponovno aktivnije posvetila izučavanju ove „opasne“ teme, nastoji istražiti ima li pojam materijalnoga ustava ikakvu spoznajnu korist za teorijska, ali i praktična promišljanja ustavnoga prava. Vodeći se teorijskim zasadama Marca Goldonija, kao jednoga od predvodnika novoga vala zanimanja za materijalni ustav, u ovom se radu primjenjuju postavke „materijalnih istraživanja konstitucionalizma“ na primjeru Republike Hrvatske. Nastojeći biti korektiv formalnome konstitucionalizmu, kroz uvrštavanje materijalne razine u ustavnopravna razmatranja želi se dati doprinos dodatnome produbljivanju i boljemu objašnjavanju ustavne stvarnosti. U prvome se dijelu pozornost usmjerava na materijalni ustav kako ga shvaća Marco Goldoni te se iznose postavke njegovih „materijalnih istraživanja konstitucionalizma“. U drugom se dijelu postavke materijalne analize primjenjuju na konkretne primjere iz Republike Hrvatske. Pokazuje se da u odlukama Ustavnog suda Republike Hrvatske postoje naznake normativne upotrebe materijalnog ustava. U zaključku se donose razmatranja o mogućnostima i granicama kako normativne tako i deskriptivne upotrebe materijalnog ustava.
materijalna istraživanja konstitucionalizma
Autorska prava (c) 2024 Luka Brajković http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
PRAVNA NARAV PRAVA NA OBAVIJEŠTENOST U DIONIČKOM DRUŠTVU
Pravo na obaviještenost dioničarima omogućava da upravi društva postavljaju pitanja i traže obavijesti o poslovima društva čime se osigurava njihovo aktivno sudjelovanje i informirano donošenje odluka. Cilj je ovog rada obraditi pravnu narav ovog prava na pravnoteorijskoj i praktičnoj razini. Metodološka obrada obuhvaća, s jedne strane, analizu pravnih izvora i sudske prakse te s druge strane, analizu regulatornog pristupa zakonodavaca država članica EU-a u uređenju ovog instituta, pri čemu se nastojalo shvatiti njegovu pravnu narav kako bi se lakše uočilo kada će dioničar biti najpotpunije zaštićen. Svrha rada je preciznije određenje pravne naravi koje može poslužiti pri kvalifikaciji prava i obveza koje proizlaze iz ovog instituta. Pritom su kao kao ključna pitanja identificirana sljedeća pitanja: prvo, je li ovo pravo na razini država članica EU-a uređeno isto za sva dionička društva ili je zakonodavac učinio regulatornu razliku u vezi s uvrštenim i neuvrštenim društvima; drugo, smatra li se u nacionalnim pravima država članica EU-a pravo na obaviještenost pravom koje se jamči svakom dioničaru ili je riječ o kolektivnom pravu i posljednje, je li ono samostalno pravo u katalogu članskih prava ili je ancilarno (instrumentalno) pravo u odnosu na dioničareva članska prava.
Autorska prava (c) 2025 Sara Madžarov Matijević http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
JE LI POVRATAK POTPUNOG LIŠENJA POSLOVNE SPOSOBNOSTI OSOBA S INVALIDITETOM OPRAVDAN?
Novela Obiteljskog zakona iz 2023. uredila je, među inim, potpuno lišenje poslovne sposobnosti. Ona je inspirirana Odlukom i rješenjem Ustavnog suda Republike Hrvatske (U-I-394/2015. od 18. travnja 2023.) o ukidanju odredbe 234. st. 2. Obiteljskog zakona iz 2015. kojom je onemogućeno osobama da (p)ostanu potpuno lišene poslovne sposobnosti. U radu su opservirane implikacije ponovna uvođenja potpuna lišenja poslovne sposobnosti u tuzemno obiteljskopravno uređenje u korelativnosti s (o)postojećim djelomičnim lišenjem poslovne sposobnosti. Pojedinačnom analizom sudskih odluka Općinskog (građanskog) suda u Zagrebu i Rijeci te Županijskih sudova u Zagrebu i Puli, ukazuje se na potrebitu razmjernost opsega i sadržja lišenja poslovne sposobnosti te njihovu praktičnu primjenjivost u pravnom životu i zbilji osoba s invaliditetom. Paralelnosti radi, zakonodavni okvir Njemačke, Francuske i Slovenije o zaštiti odraslih osoba s invaliditetom približen je tuzemnom sa svrhom njihova potencijalna recipiranja te opredmećivanja. U zaključku rada iznose se estimacije, solucije te konkluzije o temi rada te projekcije njezina buduća razvitka s akcentom na potrebu napuštanja (potpuna) lišenja poslovne sposobnosti uopće. Uz to, simutlano se iznose određeni de lege ferenda prijedlozi nasušni za pospješivanje sudsko-procesnog i skrbničkog statusa osoba s invaliditetom.
Autorska prava (c) 2024 Aida Babović http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
PRAVNA ZAŠTITA OKOLIŠA I PRAVO NA ZDRAV OKOLIŠ U USTAVU REPUBLIKE HRVATSKE I PRAKSI EUROPSKOG SUDA ZA LJUDSKA PRAVA
U ovome radu istražuje se pravno reguliranje zaštite okoliša te povezano s tim potreba prepoznavanja prava na zdrav okoliš kao zasebnog ljudskog prava. U prvome dijelu rada autor najprije daje pregled povijesnog razvoja na međunarodnom planu pravnog reguliranja zaštite okoliša i prava na zdrav okoliš koji su novijeg datuma. Potom daje pregled pravnog uređenja zaštite okoliša i priznavanja prava na zdrav okoliš u Republici Hrvatskoj. Nakon toga se pristupa analizi prakse Europskog suda za ljudska prava kada je posrijedi pitanje zaštite okoliša te zaštita prava na zdrav okoliš u kontekstu zaštite drugih temeljnih prava i sloboda zajamčenih Konvencijom za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda. Na samome kraju rada u zaključnom poglavlju autor iznosi zaključke svoga istraživanja kada je posrijedi pravno reguliranje zaštite okoliša i prava na zdrav okoliš kao zasebnog ljudskog prava.
Autorska prava (c) 2025 Vedran Zlatić http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
PISANI POSTUPAK I PRAVO NA USMENU RASPRAVU U SPOROVIMA MALE VRIJEDNOSTI
U radu se govori o sporovima male vrijednosti i važnoj zakonskoj izmjeni iz 2022. kada je postupak u sporovima male vrijednosti postao pisani postupak u kojemu će sud provoditi ročište samo ako procijeni da je to potrebno radi provođenja dokaznog postupka ili potrebe da se osigura pravično vođenje postupka. Razmatra se je li novo pravilo konstruktivno te na koji način ono korelira s činjenicom da sporovi male vrijednosti nisu nužno bezvrijedni i marginalni postupci u ukupnom broju građanskih postupaka koji se vode pred hrvatskim sudovima. Ispituju se okolnosti o kojima bi suci trebali voditi računa pri odlučivanju o načinu provedbe postupka te se usputno raspravlja o drugim aspektima i posebnostima tih, po svemu sudeći, brojnih parničnih postupaka.
Autorska prava (c) 2024 Zvonimir Jelinić http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
VALJANOST UGOVORA O KUPOPRODAJI ROBE – KARAKTERISTIKE KINESKOG PRAVA
U radu je dan prikaz razvoja kineskog ugovornog prava koje je od 80-ih godina 20. stoljeća do danas doživjelo snažne legislativne promjene, a kulminiralo je usvajanjem Civil Code of China 2020. godine. Iako se legislativni uzori hrvatskog i kineskog zakonodavca u velikoj mjeri preklapaju, u radu se analizira sadrži li kinesko pravo neka specifična rješenja, posebice pod utjecajem idejnih filozofija, konfucijanizma i komunizma, koje prevladavaju u kineskoj kulturi i pravnom uređenju. Cilj rada je ispitati specifičnosti pri sklapanju ugovora o kupoprodaji robe između hrvatskih i kineskih trgovaca. Prvo istraživačko pitanje odnosi se na primjenu Konvencije UN-a o Međunarodnoj prodaji robe te izazovima koji se pri tomu javljaju pred kineskim sudovima. Drugo istraživačko pitanje bavi se pravnim izazovima valjanosti ugovora kada je za to pitanje mjerodavno kinesko pravo. Autor identificira dva ključna izazova valjanosti ugovora prema kineskome pravu, a to su pitanje forme i sadržaja ugovora te posebice pitanje opsega primjene načela autonomije strana. Predlažu se ugovorna rješenja kojima se mogu izbjeći neka dvojbena tumačenja pred kineskim sudovima. Zaključno, doprinosi se razumijevanju konteksta kineskog trgovačkog ugovornog prava i pravnog okvira čime se doprinosi legitimnim očekivanjima stranke i kvaliteti izrade ugovora o kupoprodaji robe koji se sklapa s kineskim trgovcima.
Autorska prava (c) 2024 Mihaela Braut Filipović http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
IZAZOVI PRAVNE NEREGULIRANOSTI MORSKOG KAJAKAŠTVA U REPUBLICI HRVATSKOJ
Rad se bavi analizom postojećeg pravnog okvira statusa kajaka na moru u Republici Hrvatskoj, definiranjem te položajem kajaka kao plovila u domaćem sustavu sigurnosti plovidbe, a cilj je prikazati regulativu te se kritički osvrnuti na nju. Prikazat će se vrste kajaka s obzirom na namjenu i konstrukciju te će se problematizirati jednoznačnost pojma u domaćem zakonodavstvu: uz to, komparativno će se prikazati rješenja francuskog modela koji individualizira ta plovila s obzirom na spomenute značajke. U radu će se problematizirati i kajakaštvo kao sportska i gospodarska aktivnost, a bit će prezentirana i potrebna edukacija kajakaša, kad je posrijedi i aktivni i pustolovni turizam. U radu se analizira međunarodni i nacionalni pravni okvir sigurnosti plovidbe. Također, prikazuju se i rezultati provedene ankete o pravnoj regulaciji morskog kajakaštva u Republici Hrvatskoj. Autori zaključuju da morsko kajakaštvo u Republici Hrvatskoj nije odgovarajuće regulirano te da treba mijenjati postojeće zakonodavstvo.
Autorska prava (c) 2024 Aleksandra Vasilj, Biljana Činčurak Erceg, Ivan Piper http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
OČEKIVANI DOPRINOSI I IZAZOVI U IMPLEMENTACIJI UREDBE EUROPSKE UNIJE O OPSKRBNIM LANCIMA BEZ KRČENJA ŠUMA (EUDR)
Radi zaustavljanja alarmantnog tempa globalne deforestacije i degradacije šuma Unija je usvojila Uredbu 2023/1115 o opskrbnim lancima bez krčenja šuma (European Union's Deforestation Regulation – EUDR). Ključne članke Uredbe veliki gospodarski subjekti i trgovci moraju primjenjivati od 30. prosinca 2024. g. Uredba je izraz regulatorne volje Unije da snažnije nego prethodnim relevantnim pravnim aktima i politikama utječe na globalno zaustavljanje deforestacije, ali i doprinese održivom gospodarenju šumama, obnovi bioraznolikosti i stabilizaciji klime. Nulta deforestacija i pošumljavanje imaju presudni značaj za očuvanje nezamjenjivih ekoloških, ekonomskih i društvenih usluga kojima šume doprinose dobrobiti čovjeka, a vjerojatno i njegovu opstanku. EUDR propisuje mjere koje za cilj imaju uspostavljanje sigurnih i održivih globalnih lanaca opskrbe koji na tržište EU-a neće stavljati ili s njega izvoziti drvo, govedinu, kakao, kavu, palmino ulje, gumu i soju i njihove derivate čija je proizvodnja povezana s deforestacijom ili degradacijom šuma bilo gdje u svijetu. Time se promiče i odgovorna potrošnja ciljanih roba i proizvoda čija proizvodnja nije povezana s ekspanzijom industrijske poljoprivrede kao najčešćeg uzroka deforestacije i degradacije šuma. U radu se analiziraju motivi, ciljevi i struktura EUDR-a, kao i predviđeni sustav obveza i odgovornosti gospodarskih subjekata i trgovaca, nadležnih nacionalnih tijela i carina zemalja članica Unije i Europske komisije za opskrbu ili izvoz s europskog tržišta roba i proizvoda koji nakon 31. prosinca 2020. g. nisu povezani s deforestacijom ili degradacijom šuma. Istraživanje je provedeno uz korištenje sekundarnih izvora podataka i informacija i primjenu metoda pravne, politekonomske, sociološke, povijesne i okolišne analize i sinteze.
EU-ova Uredba o opskrbnim lancima bez krčenja šuma
Autorska prava (c) 2024 Rajko Odobaša http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
VAŽNOST NAČELA KONTINUITETA I PRIMATA DRŽAVLJANSTVA U POSTUPCIMA DENACIONALIZACIJE NA PRIMJERU SLUČAJA GROFA DRAŠKOVIĆA
U postupcima denacionalizacije, odnosno prava na naknadu i/ili povrat oduzete imovine prema Zakonu o naknadi za imovinu oduzetu za jugoslavenske komunističke vladavine, pitanje državljanstva (bilo) je iznimno značajno. Naime, od 1996. do 2002. godine strani državljani nisu imali pravo biti ovlaštenici naknade. Od 2002. godine ovlaštenik prava na naknadu svaki je prijašnji vlasnik, bez obzira na državljansku pripadnost čije pravo na naknadu za oduzetu imovinu nije uređeno međudržavnim ugovorom. Prema tome, pitanje državljanstva i dalje je bitno za mogućnost vođenja postupaka denacionalizacije. U navedenim postupcima moglo se, do 2002. godine, pojaviti pitanje je li osoba hrvatski državljanin ili ne, odnosno nakon 2002. godine može se pojaviti pitanje je li osoba državljanin države s kojom postoji međudržavni ugovor o naknadi za oduzetu imovinu. U determiniranju državljanstva potencijalnog ovlaštenika naknade iznimno su važna dva načela državljanskog prava – načelo kontinuiteta i načelo primata državljanstva. U radu će se analizirati ova dva načela te će se njihova primjena u postupku denacionalizacije prikazati na slučaju grofa Draškovića.
Autorska prava (c) 2024 Frane Staničić http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
(NE)OPRAVDANOST SNIŽAVANJA STAROSNE GRANICE NASTUPANJA KRIVIČNE ODGOVORNOSTI U FEDERACIJI BOSNE I HERCEGOVINE
Polovinom 2023. godine trinaestogodišnji učenik osnovne škole u Lukavcu (Bosna i Hercegovina) pucao je iz vatrenog oružja na nastavnika nanijevši mu po život opasne povrede. Desilo se to samo mjesec dana nakon što je mnogo monstruozniji zločin u jednoj školi u Beogradu počinio njegov vršnjak. S obzirom na to da u skladu sa pozitivnim (maloljetničkim) krivičnim zakonodavstvom u Federaciji Bosne i Hercegovine mlade osobe tog uzrasta ne mogu biti procesuirane pred organima krivičnog pravosuđa, jer starosna granica nastupanja krivične odgovornosti iznosi 14 godina, u ozračju spomenutih događaja jedan od potpredsjednika Federacije Bosne i Hercegovine nadležnom ministarstvu podnio je inicijativu za izmjenu relevantnog zakonodavstva u pravcu smanjenja, odnosno redefiniranja starosne granice nastupanja krivične odgovornosti. U radu je dat prikaz različitih modela definiranja starosnih granica nastupanja krivične odgovornosti u uporednom pravu, kao i tendencija vezanih za njihovo snižavanje, odnosno podizanje u nacionalnim zakonima država diljem svijeta u zadnjih nekoliko decenija. Nakon toga analizirani su relevantni međunarodni i supranacionalni pravni standardi u ovoj oblasti, kao i rezultati pojedinih (neuro)znanstvenih istraživanja vezanih za ovo pitanje. Na temelju svega navedenog zaključeno je da inicijativa za snižavanje, odnosno redefiniranje starosne granice nastupanja krivične odgovornosti u Federacije Bosne i Hercegovine nema valjano naučno i pravno utemeljenje te da predstavlja izraz svojevrsne moralne panike i kaznenog populizma.
snižavanje starosne granice krivične odgovornosti
Autorska prava (c) 2024 Vedad Gurda http://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0