(untitled) (Revija za sociologiju, 2019)
Čak i unutar Europske unije, zakonski status i društveno prihvaćanje obitelji istospolnih partnera znatno se razlikuju od zemlje do zemlje. Te razlike osobito postaju osviještene u životima LGB migranata iz središnje i istočne Europe (SIE) koji se u zemljama poput Belgije ili Nizozemske mogu vjenčati, dobiti pristup usvajanju i asistiranoj reprodukcijskoj tehnologiji (ART), kao i suroditeljska prava. Toj skupini svaki odlazak u SIE zemlju podrijetla u kojoj je brak ustavom definiran kao zajednica muškarca i žene, a pristup usvajanju, ART-u kao i legalnom suroditeljstvu ograničen ili nepostojeći, jasno ocrtava društvenu i institucionalnu ranjivost njihovih obitelji. Na temelju biografskih narativnih intervjua (BNIM) sa šest LGB migranata iz izabranih SIE zemalja koji odgajaju djecu s istospolnim partnerom/icom u Belgiji ili Nizozemskoj, ovaj rad analizira kako društvene i institucionalne razlike utječu na iskustva LGB roditeljstva vezana uz stvaranje, prikazivanje, prepoznavanje i prihvaćanje njihovih obitelji. Nalazi ove studije ističu kako restriktivni zakonski i institucionalni okviri ne samo da isključuju LGB pojedince iz punoga građanskog statusa, nego i podupiru diskriminaciju neheteroseksualnih obitelji na individualnoj razini. Protivno tomu, uključivi okviri omogućuju LGB pojedincima da ostvare živote i obitelji kakvi su već dostupni ostalim članovima društva te obeshrabruju izražavanje individualnih predrasuda. Stoga ova studija zaključuju kako je jedini način da se ostvari puna jednakost i da se LGB pojedinci i njihova djeca zaštite od stigmatizacije jest stvoriti društveni i institucionalni okvir koji će u potpunosti uključiti neheteroseksualne obitelji te koji više neće podržavati individualne predrasude.