OBAVIJEST: Obilježena deseta godišnjica postojanja i predstavljen novi broj našeg časopisa S velikim zadovoljstvom obavještavamo vas da je u okviru znanstveno-stručnog skupa "Znanost, znanstvena komunikacija i časopisi" obilježena desetogodišnjica razvoja našeg znanstvenog časopisa Health Bulletin / Zdravstveni glasnik. Ovaj događaj predstavljen je predavanjem glavnog urednika, prof. dr. sc. Dragana Babića, koji je istaknuo ključne trenutke i postignuća časopisa tijekom proteklog desetljeća, kao i njegov značaj za razvoj znanstvene zajednice i unapređenje zdravstvene struke. Također, s veseljem najavljujemo izlazak novog broja časopisa Health Bulletin / Zdravstveni glasnik (Vol. 11., No. 1, 2025.), u kojem su objavljeni najnoviji znanstveni i stručni radovi iz područja zdravstva. 29. svibnja 2025.
Faculty of Health Studies, University of Mostar
POSTOPERATIVNO SIJANJE KARCINOMA PLOČASTIH STANICA GRKLJANA: PRIKAZ SLUČAJA
Uvod: Kirurška manipulacija malignim tumorima može dovesti do odvajanja tumorskih stanica i njihove diseminacije u okolnu intersticijsku tekućinu, krvne i limfne žile ili duž kanala biopsijskih igala, što potencijalno može rezultirati implantacijom i sekundarnim rastom tumora, poznatim kao sijanje tumora. Iako je karcinom pločastih stanica (KPS) jedan od najčešćih malignoma u području glave i vrata, prijavljeni slučajevi sijanja KPS-a grkljana iznimno su rijetki. Ipak, ovu mogućnost potrebno je uzimati u obzir radi smanjenja nepovoljnih ishoda i dodatnog povećanja sigurnosti i učinkovitosti kirurških zahvata. Prikaz slučaja: Muškarac u dobi od 68 godina dijagnosticiran je s karcinomom pločastih stanica lijeve glasnice te je podvrgnut kordektomiji. Zbog pozitivnih kirurških rubova na histopatološkoj analizi, provedena je adjuvantna radioterapija, kojom je postignuta klinička remisija potvrđena direktnom laringoskopijom i MSCT-om. Međutim, tri mjeseca nakon radioterapije na mjestu incizije laringofisure klinički je uočena manja tumorska masa, histološki potvrđena kao KPS. Daljnjom obradom nisu otkrivene intralaringealne lezije niti druga lokoregionalna patologija. Lezija je interpretirana kao postoperativno sijanje tumora te je kirurški odstranjena, pri čemu u jednogodišnjem praćenju nije bilo znakova recidiva. Zaključak: Karcinom pločastih stanica grkljana može imati potencijal za postoperativno sijanje, što naglašava važnost pridržavanja osnovnih onkoloških kirurških principa. Također, uloga profilaktičkih mjera protiv sijanja tumora i istraživanje tumorskog mikrookoliša koji pogoduje takvoj diseminaciji zaslužuju daljnja istraživanja.
karcinom pločastih stanica glave i vrata; sijanje tumora; laringektomija; recidiv; radioterapija
Autorska prava (c) 2025 https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
NAPREDAK I KLINIČKE IMPLIKACIJE IN VITRO ZRENJA OOCITA U ASISTIRANIM REPRODUKTIVNIM TEHNOLOGIJAMA: SVEOBUHVATAN PREGLED PROTOKOLA, PRIMJENA I BUDUĆIH PERSPEKTIVA
In vitro maturacija (IVM) pojavila se kao obećavajuća alternativa konvencionalnoj in vitro oplodnji (IVF), naročito za pacijentice sa sindromom policističnih jajnika (PCOS) i one koje zahtevaju očuvanje plodnosti, poput pacijenata sa rakom. Za razliku od tradicionalnog IVF-a, IVM ne zavisi od intenzivne stimulacije jajnika, čime se smanjuje rizik od sindroma hiperstimulisanja jajnika (OHSS) i nudi pacijentima pristupačniji metod sa manjim brojem injekcija i procedura. Ovaj narativni pregled procenjuje nedavne napretke u IVM-u, fokusirajući se na različite protokole, uključujući standardni, bifazni i hCG-primed IVM, zajedno sa njihovim prednostima i izazovima. Dodatno, pregled razmatra kliničku primjenu, etičke aspekte i ekonomske faktore, naglašavajući potencijal IVM-a za poboljšanje ishoda za pacijenate uz minimiziranje opterećenja liječenjem. Uprkos izazovima kao što su niže stope zrelosti jajnih ćelija i varijabilan uspijeh kod pacijentica sa smanjenim odgovorom na stimulaciju, IVM je pokazao obećavajuće rezultate za specifične populacije pacijenata, uključujući one sa defektima zrelosti jajnih ćelija, rezistentnim sindromom jajnika (ROS) i one sa rizikom od OHSS-a. Iako je klinička primjena još uvek ograničena, buduća istraživanja usmjerena na poboljšanje protokola, poboljšanje oporavka jajnih ćelija i proširenje indikacija za IVM mogli bi dodatno integrisati ovu tehniku u asistirane reproduktivne tehnologije (ART), čineći je ključnim alatom za očuvanje plodnosti i optimizaciju ART-a.
in vitro zrijenje (IVM); asistirane reproduktivne tehnologije (ART); zrijenje oocita; policistični jajnici (PCOS); očuvanje plodnosti
UTJECAJ TJELESNE AKTIVNOSTI NA KVALITETU ŽIVOTA I PSIHIČKO ZDRAVLJE
U suvremenom društvu, tjelesna aktivnost postaje sve važnija ne samo za prevenciju fizičkih bolesti, već i za poboljšanje mentalnog zdravlja i ukupne kvalitete života. Cilj ovog rada bio je istražiti učinke tjelesne aktivnosti na psihofizičko zdravlje u različitim životnim dobima te istaknuti ulogu fizioterapije i fizioterapeuta u promicanju aktivnog načina života. Tjelesna aktivnost dokazano djeluje kao terapijsko sredstvo za brojne mentalne poremećaje, uključujući anksioznost, depresiju, stres, psihotične poremećaje i demenciju. Osim pozitivnog utjecaja na neurotransmiterske sustave, vježbanje povećava samopouzdanje, poboljšava kognitivne funkcije i potiče socijalizaciju. Pandemija COVID-19 dodatno je istaknula važnost tjelesne aktivnosti za održavanje mentalnog zdravlja. Tijekom lockdowna, smanjenje fizičke aktivnosti dovelo je do porasta simptoma anksioznosti i depresije u općoj populaciji. Istraživanja pokazuju da su osobe koje su nastavile s redovitom tjelesnom aktivnošću tijekom pandemije imale manje mentalnih problema u usporedbi s onima koji su bili manje aktivni. Ovi nalazi potvrđuju da tjelesna aktivnost može biti ključna u smanjenju negativnih psiholoških učinaka izolacije i nesigurnosti. Prema preporukama Svjetske zdravstvene organizacije (WHO), preporuča se najmanje 30 minuta umjerene aktivnosti dnevno ili 150 minuta tjedno. Redovita tjelesna aktivnost smanjuje rizik od kardiovaskularnih bolesti, dijabetesa, osteoporoze, pretilosti i mentalnih poremećaja, dok može usporiti napredovanje postojećih bolesti. Početak tjelesne aktivnosti u ranoj dobi ključan je za razvoj pozitivnih navika koje traju cijeli život. Fizioterapeuti imaju ključnu ulogu u promicanju tjelesne aktivnosti, prilagođavajući programe pojedincima s obzirom na dob, zdravstveno stanje i ograničenja. U današnje vrijeme, dostupnost različitih oblika aktivnosti omogućuje svakome da pronađe onu koja najbolje odgovara njegovim potrebama i preferencijama.
tjelesna aktivnost, mentalno zdravlje, depresija, COVID-19, fizioterapija.
UMJETNA INTELIGENCIJA U ULOZI DETEKCIJE MOŽDANIH UDARA U HERCEGOVAČKO-NERETVANSKOJ ŽUPANIJI
Moždani udar je vodeći uzrok invaliditeta kako u BiH tako i u zapadnim zemljama, također nalazi se na drugom mjestu kao glavni uzrok smrtnosti u svijetu. Dijelimo ih na dvije veće skupine, ishemijski i hemoragijski moždani udar. Ishemijski su znatno zastupljeniji odnosno 85% svih udara, nastaju zbog začepljenja krvnih žila dok preostalih 10 % otpada na primarnu intracerebralnu hemoragiju te 5% na subarahnoidalno krvarenje. Rana intervencija kod akutnog moždanog udara može dovesti do potpunog oporavka pacijenta ili znatnog smanjenja posljedica. Iz tog razloga veoma je bitno rano prepoznavanje simptoma zatim što brža dijagnostika i naposlijetku dostupni načini liječenja. Pored trombolize koja se obavlja već duži niz godina, u Sveučilišnoj kliničkoj bolnici Mostar je od kraja 2022. godine dostupna i metoda Mehaničke trombektomije. Da bi pacijent što prije dobio adekvatnu terapiju odnosno trombolizu i/ili mehaničku trombektomiju potrebno je prepoznati simptome koji upućuju na moždani udar te napraviti potrebnu dijagnostiku. Od 2023. godine na području Hercegovačko - Neretvanske županije je dostupna automatizirana platforma za brzo i lakše prepoznavanje moždanih udara pod nazivom Canon AUTOStroke. Ova platforma je zasnovana na umjetnoj inteligenciji i potpuno automatski detektira moždane udare. Putem već uspostavljene komunikacije u trenutku alarmira kontakt osobe uključene u tim za intervencije kod hitnih moždanih udara. Canon AUTOStroke koristi metodu „deep learning“, što je metoda dubokog učenja umjetne inteligencije koja računala uči da obrađuju podatke na način inspiriran ljudskim mozgom. Korištenjem UI aplikacije, vrijeme do donošenja terapijskih odluka značajno se skraćuje, što može imati presudnu ulogu u ishodu liječenja pacijenata s akutnim moždanim udarom.
umjetna inteligencija, moždani udar, rana detekcija, dijagnostika, intervencija
ULOGA MR, CT I PET/CT DIJAGNOSTIČKIH SLIKOVNIH PRETRAGA U PRAĆENJU BOLESNIKA SA METASTATSKIM KARCINOMOM DOJKE
Uvod: Karcinom dojke spada među najčešće dijagnosticirane maligne bolesti, a njegova incidencija u posljednjih nekoliko desetljeća kontinuirano raste. Predstavlja vodeći uzrok smrtnosti od karcinoma u ženskoj populaciji. Unatoč napretku u dijagnostici i liječenju, recidiv bolesti i metastatski oblik i dalje predstavljaju značajan klinički izazov. Materijali i metode: Provedena je pretraga znanstvene literature u bazi PubMed korištenjem ključnih riječi: radiology imaging, metastatic breast cancer, PET/CT, MRI i MSCT. Od ukupno 88 identificiranih radova, 21 je odabran za detaljnu analizu prema kriterijima relevantnosti, kvalitete i dostupnosti. Rezultati: Analiza je pokazala da su MRI i PET/CT modaliteti najosjetljiviji i najspecifičniji u detekciji metastaza kod raka dojke, osobito u kostima, jetri i mozgu. MRI omogućuje rano otkrivanje metastatskih promjena zahvaljujući visokoj prostornoj rezoluciji, dok PET/CT pruža dodatne metaboličke informacije koje nadopunjuju anatomski prikaz. CT je standardno dostupan modalitet, ali s nižom osjetljivošću u ranom otkrivanju metastaza. Zaključak: Kombinacija različitih slikovnih metoda (MRI + PET/CT) pruža komplementarne informacije i povećava točnost dijagnostike. Odabir optimalnog modaliteta treba individualizirati prema tipu karcinoma, kliničkoj slici i dostupnosti tehnologije.
Uvod: Prehrambene navike, pod utjecajem regionalnih, kulturoloških i čimbenika stila života, ključne su u održavanju tjelesnog i mentalnog zdravlja. Zdrava prehrana često je izazov u modernom društvu, u kojem prevladavaju sjedilački način života i konzumacija prerađene hrane. Fizioterapeuti, kao zdravstveni djelatnici, trebali bi biti primjer u usvajanju i promicanju zdravih prehrambenih navika. Međutim, istraživanja pokazuju da se ne pridržavaju uvijek preporučenih prehrambenih smjernica, što može utjecati na njihovo zdravlje i profesionalnu izvedbu. Cilj: Analizirati prehrambene navike fizioterapeuta i njihov utjecaj na zdravlje i profesionalnu učinkovitost. Ispitanici i metode: Na Fakultetu zdravstvenih studija Sveučilišta u Mostaru provedeno je presječno istraživanje u kojem su sudjelovali fizioterapeuti s najmanje završenim preddiplomskim studijem. Podaci su prikupljeni putem anonimne ankete pomoću modificiranog Upitnika o učestalosti konzumiranja hrane (FFQ). Ispitana je učestalost konzumacije hrane, unos šećera i soli te navike vezane uz brzu hranu, grickalice i konzumaciju alkohola. Rezultati: Većina fizioterapeuta redovito doručkuje (79%), ruča (95%) i večera (84%), dok 61% ima međuobroke. Značajan broj ispitanika dodaje šećer u pića, a unos soli nema razlike prema spolu. Konzumacija voća i povrća bila je ispod preporučenih razina, ali su se preferirala kuhana jela i unos vode je bio dovoljan. Muški sudionici konzumirali su više piva, a 22% ispitanika čine pušači. Zaključak: Iako fizioterapeuti pokazuju svijest o zdravoj prehrani, potrebna su poboljšanja, posebice u povećanju unosa voća, povrća i ribe. Obrazovanje o prehrani moglo bi poboljšati njihovo cjelokupno zdravlje i profesionalnu učinkovitost.
prehrambene navike, zdrava prehrana, fizioterapeuti
SCINTIGRAFIJA ŠTITNJAČE. POJAVNOST KARCINOMA ŠTITNJAČE U HLADNOM ČVORU
Uvod: Karcinom štitnjače predstavlja jednu od najčešćih malignih bolesti endokrinog sustava, a njegove promjene često su asimptomatske u početnim stadijima. Hladni čvorovi štitnjače su često suspektni i zahtijevaju daljnje dijagnostičko ispitivanje kako bi se isključio maligni karakter. Dijagnostičke metode poput scintigrafije, ultrazvuka, citološke punkcije i patohistološke analize ključne su za pravilno razlučivanje benignih i malignih lezija. Ovaj rad bavi se analizom incidencije karcinoma štitnjače u bolesnika s hladnim čvorovima, s ciljem procjene efikasnosti različitih dijagnostičkih metoda u otkrivanju malignih promjena. Cilj: Procijeniti pojavnost karcinoma štitnjače u scintigrafski dokazanom hladnom čvoru. Ispitanici i metode: U istraživanju je sudjelovalo 98 bolesnika koji su u razdoblju od 2023.-2024. godine podvrgnuti scintigrafiji štitnjače zbog sumnje na hladni čvor. U svim slučajevima provedeni su dodatni dijagnostički postupci: ultrazvučni pregled, aspiracijska citološka punkcija i patohistološka analiza uzoraka tkiva. Analizirani su dob, spol, te dijagnostičke metode za utvrđivanje prirode čvora. Rezultati: Od 98 pacijenata, najviše bolesnika bilo je u dobi između 60 i 79 godina (43 %). Žene su činile 78,6 % ispitanika. Rezultati su pokazali da je maligni karcinom štitnjače dijagnosticiran u 7,1 % ispitanika. Citološka punkcija pokazala je visoku osjetljivost (93 %) i specifičnost (100 %) u dijagnosticiranju benignih i malignih lezija. Najčešći benigni nalaz bio je folikularni adenom, dok su maligne promjene bile najčešće papilarni karcinomi. Zaključak: Scintigrafija, ultrazvuk i citološka punkcija ključne su metode u evaluaciji hladnih čvorova štitnjače, pri čemu je citološka punkcija najosjetljivija za razlikovanje benignih od malignih lezija. Rizik malignosti u ovom istraživanju iznosio je 7,1 %, s većim udjelom u muškaraca.
karcinom štitnjače, hladni čvor, scintigrafija
SESTRINSKA DOKUMENTACIJA U BOLNIČKOJ ZDRAVSTVENOJ ZAŠTITI: UVID U STAVOVE I PERCEPCIJU MEDICINSKIH SESTARA
Uvod: Sestrinska dokumentacija obuhvaća zapise o postupcima medicinskih sestara tijekom zdravstvene njege te osigurava kontinuitet i povezanost svih faza zdravstvene skrbi. Iako je zakonski obvezna, sestrinska dokumentacija u bolnicama u Hrvatskoj još uvijek se ne vodi cjelovito. Percepcija i stavovi medicinskih sestara imaju ključnu ulogu u osiguravanju njezinog dosljednog i cjelovitog vođenja. Cilj: Ispitati stavove i mišljenja medicinskih sestara o vođenju sestrinske dokumentacije i njezinoj važnosti u bolničkoj praksi. Materijali i metode: Kvalitativno istraživanje provedeno je u Općoj bolnici Zadar od 15. svibnja do 3. lipnja 2024. godine. Podaci su prikupljeni polu-strukturiranim intervjuom koji je temeljen na dostupnoj relevantnoj literaturi. Rezultati: Analizom podataka kao glavna tema izdvojila se kvaliteta sestrinske dokumentacije unutar koje su izdvojene tri glavne kategorije. Prva je važnost sestrinske dokumentacije, koju ispitanici prepoznaju kao službeni i cjeloviti dokument, dopunu medicinskoj dokumentaciji te sredstvo pravne zaštite. Druga su prepreke kvalitetnom vođenju dokumentacije, među kojima dominiraju nedostatak vremena, osoblja, informatičke opreme, velik broj pacijenata te neprilagođenost elektronske dokumentacije. Treća kategorija odnosi se na doprinos sestrinske dokumentacije sigurnosti pacijenata kroz holistički pristup, prevenciju neželjenih događaja i jačanje profesionalne odgovornosti. Zaključak: Medicinske sestre prepoznaju sestrinsku dokumentaciju kao ključan element kvalitete skrbi i sigurnosti pacijenata te kao pravnu zaštitu pacijenata i osoblja. Kvalitetu dokumentacije otežavaju nedostatak vremena i osoblja, tehnička opremljenost, preopterećenost i neadekvatna prilagodba elektronskog sustava. Unatoč tome, kvalitetna dokumentacija doprinosi sigurnosti pacijenata kroz praćenje stanja, olakšan prijenos informacija, profesionalnu odgovornost i prevenciju neželjenih događaja.
Hrvatska, dokumentacija, opće bolnice, sestrinstvo
DUŠEVNO ZDRAVLJE U OBOLJELIH OD UPALNIH BOLESTI CRIJEVA
Uvod: Upalne bolesti crijeva (IBD, engl. inflammatory bowel diseases) predstavljaju idiopatske,kronične upalne poremećaje koji karakteriziraju nepredvidiv tijek. Ispitanici i metode: Presječna studija provedena je među ispitanicima oboljelima od Crohnove bolesti. Uključenesu bile dvije skupine: ispitna i kontrolna. Ispitnu skupinu činilo je 100 bolesnika oboljelih od Crohnove bolesti, od kojih je 50 bilo na biološkoj terapiji, a 50 izvan biološke terapije, svi liječeni na Kliničkom odjelu za gastroenterologiju SKB-a Mostar. Ispitanici su ispunili instrumenate prilagođenih za istraživanje: sociodemografski upitnik, Symptom Checklist 90 (SCL-90). Rezultati: U skupini zdravih ispitanika bilo je značajno više žena i oni su češće imali viši stupanj obrazovanja, dok su u većem postotku živjeli s roditeljima. Ispitanici iz skupine bolesnika su postizali značajno više rezultate u nekoliko domena psihopatoloških simptoma prema SCL-90 upitniku, uključujući opsesivno-kompulzivne simptome (p=0,022), depresivnost (p=0,036), anksioznost (p=0,027), psihotična obilježja (p=0,023), indeks pozitivnih simptoma stresa (PSDI) (p=0,043), indeks ukupnih teškoća (GSI) (p=0,040) i ukupne pozitivne simptome (PST) (p=0,033). Zaključak: Ove razlike ukazuju na viši stupanj psihopatoloških simptoma kod bolesnih ispitanika u odnosu na zdrave. važnost uzimanja u obzir mentalnog zdravlja pacijenata s kroničnim bolestima, jer njihovo zdravstveno stanje može biti povezano s povećanom učestalošću psihičkih problema. Ovi nalazi su u skladu s istraživanjima koja naglašavaju povezanost između mentalnog zdravlja i aktivne bolesti, što sugerira potrebu za holističkim pristupom u dijagnosticiranju i liječenju IBD-a.
duševno zdravlje, Crohnova bolest, upalne bolesti crijeva
RADIOLOŠKO LIJEČENJE RUKU KOD REUMATOIDNOG ARTRITISA
Uvod: Glavni cilj ovog istraživanja bio je ispitati učestalost i distribuciju radioloških promjena na rukama pacijenata s reumatoidnim artritisom te procijeniti utjecaj čimbenika poput spola. Svrha istraživanja je razjasniti značaj konvencionalne radiografije u dijagnosticiranju ranih i uznapredovalih stadija bolesti. Materijali i metode: Istraživanje je provedeno kao presječna studija korištenjem povijesnih izvora, u Sveučilišnoj kliničkoj bolnici Mostar s centrom za dijalizu u ambulanti za reumatologiju i imunologiju. Obuhvatilo je podatke od 1. siječnja 2024. do 31. prosinca 2024. Ciljanu populaciju činili su pacijenti stariji od 18 godina s dijagnozom reumatoidnog artritisa koji su liječeni tijekom tog razdoblja. Ukupno je uključeno 111 sudionika, dok su pacijenti s drugim autoimunim bolestima koje zahvaćaju zglobove, teškim infekcijama, malignim bolestima ili nepotpunom dokumentacijom isključeni. Rezultati: Reumatoidni artritis češće pogađa žene nego muškarce i najčešće se javlja između 45. i 55. godine života. Bolest obično simetrično zahvaća obje ruke, a seropozitivni oblik je značajno češći od seronegativnog oblika. Od 111 sudionika, značajno veći broj bile su žene. Zaključci: Žene imaju tendenciju ranijeg razvoja reumatoidnog artritisa od muškaraca, a stariji pacijenti imaju više zahvaćenih zglobova. Radiokarpalni zglob je najčešće zahvaćen. Obiteljska medicinska anamneza ne utječe značajno na pojavu reumatoidnog artritisa.
reumatoidni artritis, radiokarpalni zglob, bolest zglobova, seropozitivno, seronegativno.
UNAPREĐENJE KVALITETE ZDRAVSTVENE NJEGE U UROLOGIJI KROZ INTEGRACIJU MENADŽERSKIH, EDUKATIVNIH I INOVATIVNIH PRISTUPA
Uvod: Unapređenje kvalitete zdravstvene njege u urologiji zahtijeva integraciju menadžerskih, obrazovnih i inovacijskih pristupa, čime se osiguravaju bolji ishodi liječenja i veće zadovoljstvo pacijenata. Primjena kliničkih smjernica u mrežnim bolnicama poboljšava usklađenost s preporučenim postupcima, osobito u liječenju karcinoma. Uvođenje novih tehnologija olakšava prilagodbu promjenama zdravstvenih potreba. U kardiovaskularnoj njezi, slične inicijative dovode do statistički značajnih poboljšanja ishoda. Ključni čimbenici uspjeha uključuju jasnu viziju, autonomiju osoblja i angažman pacijenata. Kontinuirano obrazovanje i profesionalni razvoj jačaju kompetencije zdravstvenih radnika, omogućujući praćenje suvremenih praksi i tehnologija te napređenje kvalitete njege u urologiji. Ispitanici i metode: Uzorak je obuhvatio 51 zdravstvenog radnika različitih profila zaposlenih na Urološkom odjelu Sveučilišne kliničke bolnice Mostar. Korištena je kombinacija deskriptivnih i eksplorativnih metoda, a podaci su prikupljeni elektronički distribuiranim anketnim upitnikom. Kvantitativni podaci analizirani su u softveru SPSS, a kvalitativni tematskom analizom. Rezultati: Rezultati pokazuju da 92 % ispitanika smatra kako integracija menadžerskih, obrazovnih i inovacijskih pristupa značajno poboljšava kvalitetu zdravstvene njege. Ključne strategije za unapređenje su kontinuirana edukacija osoblja (87 %), poboljšanje organizacije rada (64 %) i jačanje međuljudskih odnosa (59 %). Najčešće prepreke su nedovoljna obuka osoblja (78 %), zastarjela oprema (65 %) i administrativna opterećenja (58 %). Nedostatak osoblja (34 %) i financijska ograničenja (29 %) nisu izdvojeni kao glavni problemi. Nalazi upućuju na potrebu za ciljanom intervencijom u edukaciji, modernizaciji opreme i smanjenju administrativnih opterećenja radi unaprjeđenja zdravstvene njege i ishoda liječenja. Zaključak: Integracija inovativnih pristupa u zdravstvenu njegu može značajno unaprijediti kvalitetu liječenja. Međutim, postoje izazovi u njihovoj provedbi, osobito u području menadžmenta i obrazovanja.
urologija, menadžment, edukacija, inovacije, kvaliteta njege.
POSTTRAUMATSKI SINDROM OGORČENOSTI U OBOLJELIH OD POSTTRAUMATSKOG STRESNOG POREMEĆAJA
Uvod: Posttraumatski sindrom ogorčenosti je patološka reakcija na drastične životne događaje i nema tendenciju prestanka. On se relativno često pojavljuje i u oboljelih od posttraumatskog stresnog poremećaja (PTSP). Cilj: Istražiti posttraumatski sindrom ogorčenosti u oboljelih od posttraumatskog stresnog poremećaja. Ispitanici i metode: Provedena je presječna studija na uzorku od 200 ispitanika koji su bili sudionici proteklog rata. Istraživačka skupina sastoji se od 100 ispitanika koji su sudjelovali u ratu i imaju dijagnozu PTSP-a, a kontrolna skupina sastoji se od 100 zdravih dragovoljaca, koji su bili u ratu ali nemaju od ranije postavljenu dijagnozu PTSP-a. U istraživanju su korišteni sociodemografski upitnik, samoocjenjujući upitnik posttraumatskog sindroma ogorčenosti i klinički upitnik za posttraumatski stresni poremećaj. Rezultati: Ispitanici s PTSP-om pokazuju statistički značajno veću razinu posttraumatskog sindroma ogorčenosti u odnosu na ispitanike bez PTSP-a. Između skupina koje su aktivno i pasivno sudjelovale u ratu, između spolova, te između skupina s trenutnim PTSP i životnim PTSP nemastatistički značajnih razlika. Zaključak: Ispitanici s PTSP-om pokazuju statistički značajno veću razinu posttraumatskog sindroma ogorčenosti u odnosu na ispitanike bez PTSP-a.
posttraumatski sindrom ogorčenosti, oboljeli, posttraumatski stresni poremećaj
Uvod: u liječenju bolesnika s traumom kralježnice slikovna snimanja imaju važnu ulogu. Do postavljanja konačne dijagnoze, prva metoda oslikavanja je rendgenska dijagnostika, zatim CT i u konačnici MRI dijagnostika za ozljede leđne moždine. Cilj ovog rada je istražiti kako radiološke metode mogu pomoći u preciznoj dijagnozi i praćenju pacijenata s ozljedom kralježnice, te koja je radiološko-dijagnostička metoda najučinkovitija. Metodologija istraživanja: vrijeme prikupljanja podataka: od 1.1. 2023. do 1.1. 2024. godine na Sveučilišna klinička bolnica Mostar, Zavod za radiologiju. Ispitanici su pacijenti s traumom kralježnice koji su upućeni na radiološku obradu SKB Mostar u spomenutom vremenskom periodu. Rezultati: najmlađi ispitanik imao je 7 godina, a najstariji 83 godine. Srednja dob ispitanika je 49,4 godine. Najviše ispitanika nalazilo se u dobnim skupinama 60-69 i starijih od 70 godina, obje skupine po 23%. Najčešća ozljeda bila je prijelom rebara, kod 27% ispitanika, prijelom acetabula imalo je 23% ispitanika, te prijelom vratne kralježnice njih 21%. Od ukupnog broja ispitanika, 49% imalo je ozljedu lumbalne kralježnice, 30% ozljedu grudnog koša i 21% ozljedu vratne kralježnice Najčešća vrsta snimanja bio je CT, 38% 33% ispitanika imalo je RTG snimanje i 29% MR snimanje. Zaključak: CT je prvi modalitet snimanja zbog svoje brze i jednostavne akvizicije i visoke osjetljivosti za otkrivanje prijeloma kostiju. Nove tehnologije u području CT-a, posebice DECT i CT s brojanjem fotona, uspjele su povećati osjetljivost za otkrivanje traume kralježnice. MRI pruža detaljne informacije o ligamentima, mekim tkivima, disku i leđnoj moždini.
trauma kralježnice, radiološka dijagnostika
Autorska prava (c) 2025 http://creativecommons.org/licenses/by/3.0/
UČINCI TJELESNOG VJEŽBANJA NA BOL, MOTORIČKE SPOSOBNOSTI I KVALITETU ŽIVOTA KOD STARIJE ŽENE S KRONIČNOM BOLI: PRIKAZ SLUČAJA
Uvod: Tjelesna aktivnost ima potencijal poboljšati tjelesno i mentalno zdravlje starijih osoba, smanjujući rizik od bolova u zglobovima i invaliditeta. Prethodna istraživanja sugeriraju da redovito vježbanje jačanja mišića može poboljšati kvalitetu života, no kronična bol ostaje izazov koji negativno utječe na svakodnevne aktivnosti i socijalnu participaciju. Zbog važnosti održavanja tjelesne kondicije u starijoj dobi, preporučuju se prilagođeni programi tjelesne aktivnosti. Cilj: Procijeniti utjecaj šest tretmana tjelesne aktivnosti na bol, motoričke sposobnosti i kvalitetu života starije žene s kroničnom boli u zglobu kuka i koljena. Prikaz slučaja: Sudionica, starija žena od 74 godine, prijavila je kroničnu bol u kuku i koljenu. Tjelesna procjena uključivala je Senior Fitness Test, Barthelov indeks, NRS skalu boli, vitalne znakove i analizu sastava tijela. Nakon četiri tjedna terapije koja je obuhvaćala vježbe snage, istezanja i izdržljivosti, nije zabilježeno značajno poboljšanje pokretljivosti, ali su vitalni znakovi ostali stabilni. Intenzitet boli u zglobovima se nije smanjio. Zaključak: Rezultati pokazuju da tjelesna aktivnost može imati selektivne učinke na različite aspekte zdravlja kod starijih osoba, ali za značajnije rezultate potrebna je kombinacija s drugim terapijama. Daljnja istraživanja s većim uzorcima i dužim trajanjem tretmana su potrebna kako bi se bolje razumjeli učinci tjelesne aktivnosti.
Senior fitness test, fizioterapija, tjelesno vježbanje, kvaliteta života
Fascikulacije su nekontrolirano i nekoordinirano trzanje mišića, koje se najčešće javljaju u zdravih osoba, ali mogu uzrokovati zabrinutost i anksioznost. U ovome radu analiziramo benigni fascikulacijski sindrom (BFS), koji se dijagnosticira nakon isključenja drugih patoloških uzroka. Iako se smatra da je prevalencija benignih fascikulacija visoka, simptomi BFS-a perzistiraju i mogu trajati godinama bez ozbiljnih posljedica. Fokus na vezi između BFS-a i anksioznosti također je važan, budući da anksioznost može pojačati osjećaj nelagode i dovesti do zdravstvene anksioznosti ili hipohondrije. Uočen je značajan strah od bolesti motoneurona, poput amiotrofične lateralne skleroze (ALS), što dodatno komplicira kliničku sliku pacijenata. Dugotrajno praćenje pokazuje da većina pacijenata s BFS-om ne razvija ALS, ali preporuke o daljnjem praćenju i podršci ostaju ključne. Ovaj rad sugerira da se, unatoč benignoj prirodi fascikulacija, pacijenti trebaju konzultirati s neurologom radi isključenja ozbiljnijih stanja, a u slučajevima značajne anksioznosti razmotriti medicinsku ili psihosocijalnu pomoć. Rezultati sugeriraju da su pacijenti s konstantnim fascikulacijama na putu ka boljoj dijagnozi i smanjenju simptoma kroz profesionalnu pomoć i podršku.
NEINVAZIVNA VENTILACIJA PACIJENATA SA COVID-19 PNEUMONIJOM
Uvod: U teškim kliničkim scenarijima, neinvazivna ventilacija postala je sveprisutna terapijska mogućnost, pružajući vitalnu podršku pri disanju bez potrebe za invazivnom endotrahealnom intubacijom. Potrebno je istaknuti važnost istraživanja primjene neinvazivne ventilacije u kontekstu koronavirusne bolesti 2019 (COVID-19) pneumonije, analizirajući njezinu ulogu, učinkovitost i kliničke ishode. Metoda neinvazivne ventilacije sa korištenjem je krenula u jedinicama intenzivne medicine, a svoj vrhunac primjene doživjela je na odjelima u periodu COVID-19 pandemije. Cilj: Prezentirati rezultate uspješnosti primjene neinvazivne ventilacije kod pacijenata kod kojih je primjena takve vrste ventilacije bila potrebna u odnosu na primjene kisika i visokog protoka kisika. Materijali i metode: Provedena je retrospektivna studija u vremenskom razdoblju između siječnja 2021. do siječnja 2023. godine. Uključeno je 17 pacijenata liječenih na COVID odjelu KBC-a Zagreb. Prikupljeni podatci su za potrebe istraživanja anonimni, što znači da su svi podatci zaštićeni i obrađeni u BIS (bolnički informacijski sustav) sustavu. Rezultati: Vrsta ventilacije je utjecala na ishod liječenja što je prikazano u slijedećim rezultatima: pacijenti kod kojih je korišten kisik završilo je svoje liječenje uspješno (75%), dok je jedan pacijent preminuo. Pacijenti kod kojih je korištena terapija visokim protokom kisika, od njih sveukupno 9 samo 4 (44%) je preživjelo, a pacijenti kod kojih je korišten neinvazivna ventilacija (NIV), od njih 4, jedan je preminuo. Zaključak: Korištenje NIV-a pri liječenju pacijenata s COVID -19 pneumonijom pokazalo se učinkovito. Ovim istraživanjem se pokazalo da pacijenti s komorbiditetima (hematološka bolest) su vrlo rijetko ili uopće nisu završili smrtnim ishodom.
neinvazivna ventilacija, COVID-19 pneumonija
RAČUNALNO POTPOMOGNUTA DIJAGNOSTIKA I DETEKCIJA U RADIOGRAFIJI PRSNOG KOŠA
Umjetna inteligencija (AI) je računalna znanost koja se bavi sposobnošću računala i robota da obavljaju zadatke koji zahtijevaju neki oblik inteligencije, kao što su učenje, planiranje, prepoznavanje predmeta, razumijevanje stranih jezika itd. Primjenjuje se u raznim područjima kao što su medicina, znanost, financije, zabava, sigurnost. Umjetna inteligencija se polako, ali sigurno integrira u zdravstveni sustav, gdje ima za cilj poboljšati ishode pacijenata, smanjiti troškove i povećati učinkovitost. Posebnu ulogu ima u području radiologije, gdje bi trebala povećati dijagnostičku i terapijsku točnost. Različite vrste umjetne inteligencije koje su našle primjenu u radiologiji su strojno učenje, duboko učenje i neuronske mreže. Podaci o radiološkom snimanju brzo rastu i povećavaju potrebu za brojem dostupnih obučenih radiologa. Umjetna inteligencija olakšava posao radiologu skraćujući vrijeme potrebno za dijagnozu, ali služi i kao podrška za dijagnozu i tumačenje nalaza. Sustavi umjetne inteligencije igraju posebnu ulogu u radiografiji prsnog koša. Radiografija prsnog koša koristi računalni program za prepoznavanje uzoraka koji otkriva sumnjive značajke na slici i skreće pozornost radiologa kako bi se smanjila lažno negativna očitanja. Računalno potpomognuta dijagnoza ili CAD naziv je spomenutog računalnog programa. CAD sustavi, poznati kao računalno potpomognuta detekcija (CADe) i računalno potpomognuta dijagnostika (CADx), temelje se na principu dubokog učenja, odnosno konvolucijske neuronske mreže (CNN). Cilj ovog rada je ukazati na ulogu CAD sustava u točnosti i ubrzanju dijagnostičkog odlučivanja radiologa u radiografiji torakalnih organa
Računalno potpomognuta dijagnostika, radiologija, detekcija, radiografija prsnog koša
UTJECAJ VAZOAKTIVNIH LIJEKOVA NA POJAVU DEKUBITUSA U JEDINICI KIRURŠKOG INTENZIVNOG LIJEČENJA
Uvod: Dekubitus (ozljeda od pritiska) nastaje kada opterećenje tkiva i/ili trajanje opterećenja premašuje individualnu toleranciju tkiva. Čimbenici rizika za razvoj dekubitusa uključuju ograničenja pokretljivosti/aktivnosti, stanje kože, perfuziju, cirkulaciju, oksigenaciju, vlagu/mikroklimu, dob i prehranu. Bolesnici u jedinici intenzivnog liječenja (JIL) imaju dodatne rizike za razvoj dekubitusa, kao što su primjena vazoaktivnih lijekova, produljeno liječenje u JIL-u, prisutnost komorbiditeta (dijabetes, kardiovaskularne bolesti, hipotenzija), produljena mehanička ventilacija, hemodijaliza i sedacija, što potvrđuje kompleksnu prirodu razvoja dekubitusa. Cilj: Ispitati utjecaj vazoaktivnih lijekova na incidenciju dekubitusa u jedinici intenzivnog kirurškog liječenja. Ispitanici i metode: Ispitanici su bili svi bolesnici s dekubitusom liječeni na kirurškoj JIL-u Klinike za anesteziologiju, reanimatologiju, intenzivno liječenje i liječenje boli KBC-a Zagreb tijekom 3 godine. Svim ispitanicima je procijenjen rizik od dekubitusa pomoću Bradenove ljestvice. Rezultati: Učestalost dekubitusa bila je 5,7%, bez značajnih razlika u spolu i dobi. Najčešći čimbenici rizika uključivali su pritisak, trenje, trakciju, hipotenziju i anemiju. Kod većine ispitanika, dekubitus se pojavio u JIL-u, formirao se u sakrumu, glutealnoj i ishijalnoj regiji, a uočen je u stadiju II. Kod svih ispitanika korišteni su vazoaktivni lijekovi. Najčešće se koristio noradrenalin. Zaključak: Kod svih ispitanika korišteni su vazoaktivni lijekovi, što ukazuje na njihovu povezanost s dekubitusom. U daljnjim istraživanjima potrebno je precizirati dozu, vrijeme primjene, proučiti svaki pojedini vazoaktivni lijek, njihove sinergističke učinke, te obuhvatiti sve bolesnike liječene u JIL-u, kako bi se ispitala razlika između bolesnika s/bez dekubitusa s obzirom na primjenu vazoaktivnih lijekova.
dekubitus, vazoaktivni lijekovi, Bradenova ljestvica, jedinica intenzivnog liječenja.
VARIJABILNOST I RAZLIKE U EMPATIJI, SAMOEFIKASNOSTI I POSTIGNUTOM USPJEHU UČENIKA I STUDENATA MEDICINSKOG SMJERA OBZIROM NA OBRAZOVNU FAZU I PRAKTIČNU NASTAVU
Uvod: Obrazovanje u medicinskoj struci kombinira teorijska znanja, praktične vještine i osobne kompetencije poput empatije, samoefikasnosti i akademskog uspjeha, koji su ključni za rad u zdravstvu. Praktična nastava omogućuje razvoj tehničkih, emocionalnih i socijalnih kompetencija, čime doprinosi akademskom/školskom uspjehu. Cilj: Ispitati varijabilnost i razlike u razini empatije, samoefikasnosti i akademskog uspjeha kod učenika Medicinske škole i studenata Preddiplomskog studija sestrinstva, s naglaskom na prisutnost praktične nastave. Ispitanici i metode: Istraživanje je provedeno kao kvantitativno deskriptivno i komparativno, obuhvaćajući učenike Medicinske škole Dubrovnik (n = 82) i studente Preddiplomskog studija sestrinstva Sveučilišta u Dubrovniku (n = 68). Korišteni su upitnici Skale opće samoefikasnosti, Skale emocionalne empatije i sociodemografski upitnik. Podaci su analizirani neparametrijskim testovima (Mann-Whitney U test i Kruskal-Wallis test za analizu razlika, s razinama značajnosti p = 0,01 i p = 0,05) u IBM SPSS-u (verzija 20). Rezultati: Studenti Preddiplomskog studija sestrinstva pokazali su višu samoefikasnost i postignuti akademski uspjeh od učenika Medicinske škole, dok su razine empatije bile slične, uz veću varijabilnost među studentima sestrinstva. Ispitanici s praktičnom nastavom pokazali su višu razinu svih varijabli, što potvrđuje važnost praktičnog iskustva. Razlike u empatiji, samoefikasnosti i postignutom uspjehu s obzirom na razinu obrazovanja i praktičnu nastavu pokazale su se statistički značajnim. Zaključak: Obrazovne faze i specifični programi donose razlike u varijablama, ali praktično iskustvo dodatno razvija ove vještine, čime doprinosi boljoj pripremljenosti studenata za profesionalne izazove. Potrebno je unaprijediti kurikulum za veću učinkovitost obrazovanja u zdravstvenim strukama.
empatija, samoefikasnost, akademski uspjeh, učenici, studenti, praktična nastava
USPOREDBA STAVOVA RODITELJA O CIJEPLJENJU DJECE S OBZIROM NA MEDICINSKO OBRAZOVANJE
Cilj: Ispitati stavove roditelja o cijepljenju djece kao i razloge eventualnog negativnog stava. Pritom utvrditi ima li razlike u stavovima ovisno o formalnoj medicinskoj edukaciji. Ispitanici i Metode: Podaci su prikupljeni od 100 ispitanika u Dječjoj bolnici Srebrnjak putem anonimnog anketnog upitnika. Upitnik se sastoji od 14 pitanja koja obuhvaćaju neke relevantne parametre kao što su starost roditelja, broj djece, obrazovanje, dosadašnja iskustva primjenom cjepiva i sl. Podaci su obrađeni pomoću χ2 testa, uz razinu značajnosti p<0,01. Rezultati: Obradom podataka utvrđeno je kako u ispitanom uzorku, koji je podijeljen na one koji imaju i one koji nemaju medicinsku naobrazbu, postoji značajna razlika prema informiranosti o cijepljenju te prema izvoru tih informacija. Rezultati pokazuju kako su roditelji s medicinskim obrazovanjem znatno bolje informirani od roditelja koji nemaju medicinsko obrazovanje. Što se tiče utjecaja medija utvrđena je značajna razlika, pri čemu su oni s medicinskim obrazovanjem rjeđe podložni utjecaju medija u vezi s cijepljenjem djece. Značajna razlika ne postoji prema razini obrazovanja, mjestu stanovanja, broju djece u obitelji, učestalosti cijepljenja i pojavi komplikacija cijepljenja, razlozima negativnog stava kao ni prema iskustvu drugih roditelja. Zaključak: Medicinski obrazovani roditelji imaju veće znanje o cjepivima i mogućim komplikacijama kod cijepljenja, češće konzultiraju struku te su manje podložni utjecaju medija, ali neovisno o tome podjednako su skeptični u pogledu koristi od cijepljenja svoje djece.
cijepljenje, djeca, obrazovanje roditelja, stavovi roditelja
CIJEPLJENJE PROTIV GRIPE U DOMU ZDRAVLJA SPLITSKO DALMATINSKE ŽUPANIJE, ISPOSTAVA VRGORAC
Uvod: Osobe starije od 65 godina imaju najveću stopu smrtnosti od infekcija donjih dišnih putova uzrokovanih gripom. Osobe koje žive s pacijentima iz rizičnih skupina ili se o njima brinu, poput zdravstvenih djelatnika, trebaju se cijepiti. Niske stope cijepljenja protiv gripe među određenim rizičnim skupinama pridonose teretu bolesti i ostaju veliki javnozdravstveni izazov. Pandemija koronavirusne bolesti 2019 (COVID-19) značajno je utjecala na sezonsku gripu. Cilj: Istražiti cjepni obuhvat protiv gripe odraslih osoba u Domu zdravlja Splitsko-dalmatinske županije, Ispostava Vrgorac. Materijali i metode: Provedena je retrospektivna analiza. Podaci o cijepljenju prikupljeni su iz elektronske baze podataka o cijepljenju. Analizirani su podaci o procijepljenosti odraslih osoba protiv gripe od 01. siječnja 2019. do 31. prosinca 2024. godine u Domu zdravlja Splitsko-dalmatinske županije, Ispostava Vrgorac. U analizu su uključene sljedeće varijable: cjepni obuhvat po godinama, kategorija ispitanika (stariji od 65, kronični bolesnik, zdravstveni djelatnik, ostalo) i spol ispitanika. Rezultati: Potrošeno je ukupno 2090 doza cjepiva protiv gripe za odrasle osobe. Najviše doza cjepiva potrošeno je 2020. godine, 512 doza, a najmanje doza cjepiva potrošeno je u zadnje dvije godine, 257 odnosno 296 (p<0,05). Najveći broj oboljelih bio je stariji od 65 godina, njih 1214, 833 su kronični bolesnici, dok je 26 zdravstvenih djelatnika (p<0,05). Zaključak: Utvrđena je statistički značajno manja potrošnja doza cjepiva tijekom i nakon završetka pandemije COVID-19 u odnosu na vrijeme prije pandemije. Zdravstveni djelatnici su statistički značajno manje cijepljeni protiv gripe u odnosu na ostale skupine.
Gripa, influenca, cijepljenje, imunizacija, cjepivo
UČESTALOST OBOLIJEVANJA OD HEPATITISA B U DESETOGODIŠNJEM RAZDOBLJU U HERCEGOVAČKO NERETVANSKOJ I SPLITSKO-DALMATINSKOJ ŽUPANIJI
Uvod: Virusni hepatitis B je akutna, ali i kronična bolest jetre prouzročena virusom hepatitisa B (HBV), koja je i dalje javnozdravstveni problem, unatoč učinkovitom cjepivu i antivirusnim lijekovima koji mogu zaustaviti replikaciju virusa. Cilj istraživanja je prikupiti, statistički obraditi i usporediti podatke o dobi, spolu i broju oboljelih od hepatitisa B u Hercegovačko-neretvanskoj (HNŽ) i Splitsko-dalmatinskoj županiji (SDŽ). Ispitanici i postupci: U retrospektivnoj studiji prikupljeni su podaci o broju stanovnika kao i broju registriranih bolesnika s hepatitisom B na područjima ovih dvaju županija, te demografski podatci oboljelih (dob, spol) kroz vremensko razdoblje od 01.01.2014. do 31.12.2024. godine. Rezultati: U HNŽ u ispitivanom razdoblju registrirano je 11 osoba s hepatitisom B, gotovo podjednak broj žena i muškaraca, a oboljeli muškarci su u prosjeku bili značajno mlađi od žena (p<0.05). U SDŽ u istom razdoblju registrirano je 55 osoba s hepatitis B infekcijom, od čega značajno više muškaraca nego žena (p<0.05), dok nije bilo statistički značajne razlike u dobi oboljelih (p>0.05),. Prosječna godišnja stopa prijavljenih infekcija hepatitisom B u promatranom razdoblju u HNŽ iznosila je 0.42 %000, a u SDŽ 0.96 %000,. Ukupna stopa infekcije hepatitisom B u SDŽ iznosila je 12,21 %000, i bila je značajno viša nego u HNŽ gdje je iznosila 4,66%000 ( p<0.05). Zaključak: Utvrđeno da područja obaju županija imaju nisku stopu obolijevanja od hepatitisa B. Epidemiološki podatci o hepatitisu B dobiveni u ovom istraživanju važni su za usmjeravanje prevencije i liječenja ove bolesti na ispitivanim područjima i doprinose jednom od ciljeva Svjetske zdravstvene organizacije (SZO), a to je eliminacija hepatitisa u svijetu do 2030. godine.
hepatitis B, incidencija, eliminacija, Splitsko-dalmatinska županija, Hercegovačko-neretvanska županija.
POVEZANOST STUPNJA OBRAZOVANJA PRIMALJA I MEDICINSKIH SESTARA S MIŠLJENJEM O PRIMJENI PRIMALJSKE / SESTRINSKE DOKUMENTACIJE
Uvod: Sestrinska dokumentacija predstavlja skup dokumenata koje medicinska sestra ispunjava ili u njih zapisuje podatke o svojim postupcima tijekom cjelokupnog procesa skrbi, sa svrhom sustavnog praćenja stanja pojedinca, obitelji i zajednice, planiranja, vrednovanja i kontrole učinjenoga. Medicinske sestre / tehničari i primalje postaju svjesniji potrebe za dokumentiranjem jer ono predstavlja postojanost i sigurnost na putu razvoja profila stručnih zvanja u priznate profesije. Cilj: utvrditi postojanje povezanosti stupnja obrazovanja medicinskih sestara / primalja s mišljenjem o primjeni postojeće dokumentacije. Ispitanici i metode: Presječno istraživanje se provelo početkom 2024. godine u Županijskoj bolnici „Dr. Fra Mihovil Sučić“ Livno, Domu zdravlja Livno, Domu zdravlja Tomislavgrad i Sveučilišnoj kliničkoj bolnici Mostar. Istraživanje je provedeno na uzorku od 80 sudionika. Korišten je anketni upitnik preuzet od autorice rada „Stavovi medicinskih sestara i primalja o elektroničkoj sestrinskoj dokumentaciji u perinatološkoj praksi Car D., čije je korištenje zatraženo i dobivena. Rezultati: Nije nađena značajna razlika u mišljenju oko primjene postojeće dokumentacije u sestrinstvu i primaljstvu obzirom na stupanj obrazovanja. Medicinske sestre / tehničari i primalje sa bakalaureatom smatraju da sestrinsku dokumentaciju bolje vode medicinske sestre / tehničari i primalje sa višim stupnjem obrazovanja, te da medicinske sestre / tehničari i primalje sa srednjoškolskim obrazovanjem pridaju premalo važnosti sestrinskoj dokumentaciji. Zaključak: Zdravstveni djelatnici smatraju sestrinsku i primaljsku dokumentaciju značajnom za cjelokupnu skrb. Nema značajne razlike u mišljenju oko primjene postojeće dokumentacije u sestrinstvu i primaljstvu obzirom na stupanj obrazovanja.
dokumentacija, primaljstvo, sestrinstvo, zadovoljstvo, obrazovanje
PRIJEVOD, MEĐUKULTURALNA PRILAGODBA I EVALUACIJA PSIHOMETRIJSKIH SVOJSTAVA BOSANSKOHERCEGOVAČKE VERZIJE UPITNIKA ZA PROCJENU ISHODA STOPALA I GLEŽNJA KOD PACIJENATA S UGANUĆEM GLEŽNJA; STUDIJA PRESJEKA
Cilj: Prilagoditi i potvrditi bosanskohercegovačku verziju upitnika procjene ishoda stopala i gležnja (FAOS) kod pacijenata s uganućem gležnja. Metode: Uključeno je ukupno 55 bolesnika s uganućem gležnja. Procijenjene su četiri psihometrijske mjere: konstruktivna valjanost (korelacija FAOS-a i upitnika o zdravlju – SF12), sadržajna valjanost (pacijentova percepcija važnosti FAOS pitanja), pouzdanost (test-retest i unutarnja dosljednost, Bland-Altmanova analiza) i odgovornost (nakon intervencije fizioterapije). Rezultati: Utvrđena je zadovoljavajuća konstruktivna valjanost; sve podljestvice FAOS bile su u umjerenoj korelaciji (r > 0,3) s komponentama fizičkog i mentalnog zdravlja SF-12 (r > 0,30). Također, sve FAOS podljestvice pokazale su izvrsnu pouzdanost (vrijednosti koeficijenta međuklasne korelacije (ICC) >0,90; Cronbachove alfa vrijednosti ≥0,98). Zaključak: BiH verzija FAOS-a je pouzdan i validan instrument za procjenu ishoda kod pacijenata sa uganućem gležnja. Izvrsna pouzdanost i konstruktivna valjanost čine ga prikladnim za znanstvene i kliničke svrhe.
FAOS, PROM, uganuće gležnja, valjanost, pouzdanost
DUŠEVNO ZDRAVLJE I KVALITETA ŽIVOTA STUDENATA FAKULTETA ZDRAVSTVENIH STUDIJA SVEUČILIŠTA U MOSTARU
Uvod: Duševno zdravlje i kvaliteta života studnata predstavlja ključne aspekte njihova svakodnevnog funkcioniranja, a okolnosti poput životnih uvjeta mogu značajno utjecati na njih. S obzirom na sve veći broj mladih ljudi koji se suočavaju s psihološkim teškoćama tijekom studiranja, istraživanje povezanosti između načina života i duševnog zdravlja postaje od velike važnosti. Ovaj rad istražuje kako način života, život kod roditelja u odnosu na život kao podstanar utječe na duševno zdravlje i kvalitetu života studenata Fakulteta zdravstvenih studija u Mostaru. Cilj istraživanja je ispitati duševno zdravlje i kvalitetu života studenata Fakulteta zdravstvenih studija, uspoređujući studente koji žive kod roditelja i one koji žive kao podstanari. Ispitanici i postupci: Istraživanje je provedeno na Fakultetu zdravstvenih studija u Mostaru. U istraživanju je uključeno 150 ispitanika, od kojih 84 čine istnu skupinu odnosno studenti koji žive kao podstanari, a 66 ih čine kontrolnu skupinu tj. studenati koji žive kod roditelja. Podaci su prikljupljeni na osnovu trodjelnog upitnika i obrađeni od stane stručnjaka za statistiku. Rezultati: Rezultati su pokazali da studenti koji žive kao podstanari iskazuju značajno više psiholoških simptoma, uključujući somatizaciju, anksioznost i depresiju, u usporedbi sa studentima koji žive kod roditelja. Međutim, nije utvrđena statistički značajna razlika u kvaliteti života između dviju skupina prema rezultatima WHOQOL-BREF upitnika. Iako su studenti koji žive s roditeljima imali bolju percepciju duševnog zdravlja, razlike u kvaliteti života bile su minimalne. Zaključak: Studenti koji žive kod roditelja pokazuju bolje psihičko zdravlje i manje stresa u odnosu na podstanare, dok kvaliteta života ostaje na sličnoj razini u obje skupine.
duševno zdravlje, kvaliteta života, studenti, fakultet zdravstvenih studija
Riječ urednika - akademik, prof. dr. sc. Dragan Babić, dr. med.
HEMOLITIČKA BOLEST NOVOROĐENČETA UZOKOVANA NEPREPOZNATIM ANTI-Kpa PROTUTIJELOM
Uvod: Kpa se pojavljuje u manje od 2 % bijelaca. Protutijelo na ovaj antigen niske učestalosti uzrokuje blagu do umjerenu odgođenu hemolitičku reakciju i hemolitičku bolest fetusa i novorođenčeta. Test pretraživanja na antigene niske učestalosti kao što je Kpa nije rutinski, zbog čega se imunizacija teže i dijagnosticira. Prikaz slučaja: Prikazan je slučaj hemolitičke bolesti novorođenčeta uzrokovan anti-Kpa protutijelom koje nije prepoznato u uredno kontroliranoj prvoj trudnoći. Rezultati: U novorođenčeta krvne grupe O RhD pozitivna s novorođenačkom žuticom detektiran je pozitivan direktni antiglobulinski test. Indirektni Coombs test majke bio je negativan tri puta tijekom trudnoće. Indirektni Coombsov test eluata bio je negativan, ali je identifikacijom s panel eritrocitima u gel mikrokarticama detektirano anti-Kpa protutijelo. Zaključak: Test pretraživanja na protutijela na antigene niske učestalosti kao što je Kpa nije rutinski, zbog čega je prepoznavanje imunizacije otežano ali jako važno. Ovaj slučaj bi nam trebao biti upozorenje da protutjela na antigene niske učestalosti mogu uzrokovati ozbiljne reakcije.
Kell sustav krvnih grupa; hemolitička bolest novorođenčeta; aloimunizacija na eritrocitne antigene
Autorska prava (c) 2024 http://creativecommons.org/licenses/by/3.0/
Tema: Prikaz sveučilišnog udžbenika Autorice: Magdalena Ramljak i Darija Glibić Nakladnik: Sveučilište u Mostaru Mjesto i godina publiciranja: Mostar, 2022. Broj stranica: 164 ISBN: 978-9958-16-222-0
Može se utvrditi da je znanstvena revolucija kao i njen razvoj zapravo jedan kompleksan niz događaja koji se dogodio. Mogućnosti i prilike koje nam se danas pružaju u društvu su rezultat djelovanja niza odvažnih ličnosti i gdje zaista možemo reći da uživamo ideju svijeta koja je u prošlosti bila teško zamisliva. Znanstvena revolucija je označila napredak u znanosti, tehnologiji i društvu. Postavili su se temelji znanstvene metode koja se primarno bazirala na opažanjima i pokusima. Osnivale su se akademije i znanstvena društva koja su promovirala znanost u njenom najboljem smislu. Znanost sama po sebi može biti sposobna da se mijenja, regulira i da oporavlja. Mijenjanjem znanosti, mijenjala su se i sveučilišta koja su od 12. stoljeća odgovarala na varijabilne okolnosti u društvenom životu. Sveučilište kao mjesto istraživanja i poučavanja se pretvara u svjesnog aktera kojeg čini veliki broj dionika. Revolucija je rekonstruirala znanost temeljem novih stavova u nekoj zajednici. Njezin cilj je izmjena okvira i to utjecajem te uvjeravanjem znanstvene zajednice. Znanstvena revolucija (lat. revolvere natrag vratiti, preokret) prema Rodinu je ustvari sama revolucija znanosti, dok Hegel s filozofske strane znanstvenu revoluciju smatra ničim drugim do povratkom pojedinačne znanosti o ovom ili onom sektoru bića na iskon bića samog. Pojam znanost dolazi od grčkog pojma epistēmē razumijevanje, znanje i latinskog pojma scientia, scientiae znanje koje se bazira na podacima koji se mogu dokazati i reproducirati. Cilj rada je prikazati kako intelektualni kapital, koji uključuje rezultate znanstvenih istraživanja, znanstvena otkrića teorijskog, razvojnog i praktičnog značaja, te razinu obrazovanosti i znanstveno istraživačke djelatnosti aktivnog stanovništva, postaje ključan faktor za suvremeno funkcioniranje društvene reprodukcije u najrazvijenijim zemljama svijeta, značajno utječući na cjelokupni socijalni i ekonomski razvoj te transformaciju društvene reprodukcije kroz doprinos pojedinaca svojim znanjima, vještinama i kreativnošću.
znanstvena revolucija, znanost, sveučilište, klasifikacija znanosti, društvene i humanističke znanosti