(untitled) (Zbornik Pravnog fakulteta Sveučilišta u Rijeci, 2020)
Nositelj knjižnoga prava koje je povrijeđeno uknjižbom u korist neke osobe ovlašten je radi zaštite svog prava zahtijevati brisanje svake uknjižbe koja ga vrijeđa te uspostavu prijašnjega zemljišnoknjižnog stanja. Je li uknjižba drugoga knjižnog prava u korist neke osobe osnovana ili nije, sud trebati meritorno odgovoriti u parničnom postupku. Autori u radu obrađuju pitanje aktivne, pasivne legitimacije i rokova kao nespornih uvjeta za podnošenje brisovne tužbe. Obrađuju se pitanja koja su se pokazala problematičnima u pravosuđu i u pravnoj znanosti: ocjenu aktivne legitimacije, dakle pitanja tko u svojstvu «oštećenog u svom zemljišnoknjižnom pravu» može podići brisovnu tužbu i pitanje kod koje vrste upisa uopće može doći do takve povrede. Nadalje se razmatra mora li tužitelj u slučaju brisovne tužbe dokazivati svoje materijalno pravo i koje prigovore može tuženi staviti na tužbu. U središtu je pozornosti i pitanje pasivne legitimacije i rokova kao nespornih uvjeta za podnošenje brisovne tužbe, te pitanje je li tužba za brisanje opravdana samo u slučaju početne ništavosti naslova ili je dovoljna i naknadna ništavost.