(untitled) (Zbornik Pravnog fakulteta Sveučilišta u Rijeci, 2020)
U radu se obrađuje problematika određivanja posebne dokazne radnje nadzora i tehničkog snimanja telefonskih razgovora i drugih komunikacija na daljinu na dopuštenost korištenja takvih dokaza u kaznenom postupku ako su oni pribavljeni kršenjem članka 8. Konvencije. Pritom se uvodno pojašnjavaju kumulativni uvjeti koji moraju biti ispunjeni da bi miješanje u ostvarivanje prava pojedinca bilo opravdano u smislu članka 8. stavak 2. Konvencije uz prikaz višegodišnje sudske prakse Europskog suda za ljudska prava kojom je utvrdio opća načela koja je potrebno poštovati u miješanju javne vlasti u prava iz članka 8. Konvencije. Nakon prikaza utjecaja kršenja tih prava u pribavljanju dokaza provođenjem navedene dokazne radnje na pitanje dopuštenosti dokaza u kaznenom postupku u 17 država članica Europske unije temeljeno na studiji koju je izradila mreža nezavisnih stručnjaka o temeljnim pravima koje je sastavila Europska komisija 2003. godine, središnji dio rada prikazuje relevantnu sudsku praksu Vrhovnog suda i Ustavnog suda u svjetlu presude Europskog suda od 15. siječnja 2015. u predmetu Dragojević protiv Hrvatske i relevantnih zakonskih odredbi prije i nakon izmjene Zakona o kaznenom postupku 2008. godine.