(untitled) (Zbornik Pravnog fakulteta Sveučilišta u Rijeci, 2022)
U ovom radu analiziraju se dva izvanredna pravna lijeka propisana Zakonom o upravnim sporovima; obnova upravnog spora i zahtjev za izvanredno preispitivanje zakonitosti pravomoćne presude. Iznose se specifičnosti i razrađuju posebnosti svakog od njih s prikazom prakse prvostupanjskih upravnih sudova, Visokog upravnog suda Republike Hrvatske i Vrhovnog suda Republike Hrvatske. Autor zaključuje da postoji propust zakonodavca kada se opredijelio samo za obnovu spora okončanog presudom, a ne i rješenjem, što se može ispraviti u nekim daljnjim noveliranjima Zakona o upravnim sporovima. Također, ukazuje se na nejasnoće prilikom reguliranja rokova za obnovu upravnog spora i uočava se kako je veliki broj podnesenih prijedloga za obnovu spora odmah odbačen, a vrlo je mali broj pozitivnih odluka o prijedlogu. Autor zaključuje da to ukazuje na činjenicu da su odluke upravnih sudova pravno i procesno utemeljene ili da se stranke zbog složene procesne koncepcije rijetko upuštaju u ponovni upravni spor. Nadalje, autor se odlučuje za pristup zakonodavca prilikom reguliranja zahtjeva za izvanredno preispitivanje zakonitosti pravomoćne presude, jer davanje mogućnosti strankama da podnose zahtjeve izravno Vrhovnom sudu Republike Hrvatske znatno bi opteretilo taj sud i stavilo ga u ulogu suda trećeg stupnja što nije bila intencija zakonodavca prilikom propisivanja ovog izvanrednog pravnog lijeka.