Jahr – European Journal of Bioethics is a journal that deals with a wide range of bioethical topics. The Editorial Board’s intention is to publish original scientific and professional papers related to bioethics in social, biomedical, and other sciences, and humanities. The journal is published twice a year. The journal publishes reviewed papers (double-blind peer review process), as well as papers which do not undergo the review process.
University of Rijeka, Faculty of Medicine
Authors who publish with this journal agree to the following terms: Authors retain copyright and grant the journal right of first publication with the work simultaneously licensed under a Creative Commons Attribution License that allows others to share the work with an acknowledgement of the work's authorship and initial publication in this journal. Authors are able to enter into separate, additional contractual arrangements for the non-exclusive distribution of the journal's published version of the work (e.g., post it to an institutional repository or publish it in a book), with an acknowledgement of its initial publication in this journal. Authors are permitted and encouraged to post their work online (e.g., in institutional repositories or on their website) prior to and during the submission process, as it can lead to productive exchanges, as well as earlier and greater citation of published work (See The Effect of Open Access).
Prikaz knjige: Neksus: kratka povijest informacijskih mreža od kamenog doba do umjetne inteligencije
Copyright (c) 2026 Jahr – European Journal of Bioethics
Bioetička analiza usklađenosti normativnog okvira i promotivne prakse u medicinskom oglašavanju u Republici Hrvatskoj
https://doi.org/10.21860/j.16.2.8 Suvremena promotivna praksa u zdravstvenoj komunikaciji značajno mijenja način na koji se pacijentima prezentiraju medicinske informacije i proizvodi, otvarajući pritom nova etička i regulatorna pitanja. Ovo se istraživanje bavi etičkim i normativnim izazovima medicinskog oglašavanja, s posebnim naglaskom na promociju lijekova u kontekstu sve intenzivnije upotrebe internetskih platformi. Polazi se od pretpostavke da digitalni mediji, unatoč potencijalu za povećanje dostupnosti zdravstvenih informacija, otvaraju prostor manipulativnim praksama koje mogu narušiti autonomiju pacijenata, potaknuti neracionalnu uporabu lijekova i dovesti u pitanje pravednost pristupa informacijama. Bioetički principi autonomije, dobročinstva, neškodljivosti i pravednosti primijenjeni su kao teorijski okvir za procjenu usklađenosti promotivnih aktivnosti s profesionalnim i društvenim standardima. Analiza relevantnih propisa ukazuje da normativni okvir Republike Hrvatske formalno pruža zaštitu, no istodobno ukazuje na manjkavosti u regulaciji digitalnih oblika komunikacije u području prikrivenog oglašavanja, sponzoriranih sadržaja i utjecaja na ranjive skupine. Ovo istraživanje zaključno ukazuje na važnost jačanja nadzora, transparentnosti i edukacije zdravstvenih radnika kako bi se osiguralo odgovorno medicinsko oglašavanje te potaknula racionalna uporaba lijekova.
bioetika, lijekovi, medicinsko oglašavanje, normativni okvir, Republika Hrvatska
Umjetna inteligencija, svijest, singularnost:
https://doi.org/10.21860/j.16.2.7 Rasprave o svijesti u umjetnoj inteligenciji često se temelje na komputacijskom funkcionalizmu – pretpostavci da je izvođenje odgovarajućih računskih procesa dovoljno za pojavu svijesti. Znanstvenici poput Bena Goertzela i Josche Bacha brane ovu poziciju, tvrdeći da je funkcionalna arhitektura, neovisno o fizičkom supstratu, ključna za razumijevanje uma. Thomas Metzinger, iako otvoren prema mogućnosti strojne svijesti, upozorava na duboke etičke implikacije te zagovara moratorij na razvoj fenomenalno svjesnih sustava dok ne razvijemo adekvatne etičke okvire. Brojni mislioci – poput Neda Blocka, Marka Solmsa i Davida Bentleyja Harta – upozoravaju na teorijske i ontološke manjkavosti funkcionalističkih i komputacijskih pristupa. Block ističe biološku ukorijenjenost svijesti, dok Solms smatra da bez afektivnih komponenti umjetni sustavi ne mogu posjedovati um. Hartov kritički zaokret odbacuje mehanicističku metafiziku na kojoj počivaju ovi pristupi. Hart tvrdi da umjetna inteligencija, iako učinkovita u simulaciji intencionalnog ponašanja, ostaje ontološki nesposobna za svijest, moralnu unutrašnjost ili refleksivnost – čime se potencira njezina neodgovornost i etička neutralnost. Hartova kritika naglašava da se iza privida racionalnosti i učinkovitosti krije tehnokratski model moći: AI ne predstavlja svjesnu volju, već impersonalnu logiku Kapitala koja zamagljuje etičku odgovornost i produbljuje strukturalnu nepravdu.
svijest, umjetna inteligencija, funkcionalizam, komputacionalizam, analogija između uma i stroja
Pretilost u školske djece i adolescenata
https://doi.org/10.21860/j.16.2.4 Tijekom 21. stoljeća civilizacija se susreće s velikim promjenama kada je riječ o stilovima života. Ubrzan razvoj medicinskih znanosti i tehnologije pozitivno je utjecao na produljenje prosječnoga ljudskog života. S druge strane moderan način života dovodi do niza kroničnih nezaraznih bolesti i zdravstvenih tegoba koje se javljaju u sve ranijoj životnoj dobi i mladima narušavaju kvalitetu života. Dok su u 21. stoljeću u nekim siromašnim zemljama i dalje prisutne pothranjenost i neimaština, u bogatijim zemljama vlada epidemija preuhranjenosti. Djetinjstvo i adolescencija razdoblja su u kojima se kod mladih događa čitav niz promjena u tjelesnoj, socijalnoj i emocionalnoj domeni, ali i vrijeme stjecanja stavova prema osobnom zdravlju te životnih navika i ponašanja koja, ako nisu pravilna, čine osnovu i temelj za razvoj bolesti i tegoba koje predstavljaju ogroman teret, kako djeci i njihovim roditeljima tako i suvremenom društvu u cjelini. Pravo na zdravlje jedno je od temeljnih prava djeteta. Roditelji, škola i šira zajednica imaju moralnu odgovornost prema djeci u kontekstu njihova razvoja, obrazovanja i zdravlja. Odgovornost podrazumijeva donošenje odluka koje idu u svrhu zaštite i afirmiranja dobrobiti, uz poštovanje prava i dostojanstva svakog djeteta. Pojava rane pretilosti utječe na sve aspekte djetetova života te kao takva predstavlja značajan izazov za javno zdravlje i društvo. Životne se navike usvajaju od najranije dobi, stoga školska djeca zahtijevaju posebnu pažnju roditelja i škole kako bi se osiguralo da odrastu u zdrave mlade ljude koji će kao nositelji pozitivnih promjena oblikovati održivu budućnost.
adolescenti, pretilost, prevencija, školska djeca
https://doi.org/10.21860/j.16.2.3 Praksa surogatstva globalno uzima maha unatoč manjkavoj legislativi, neujednačenim zakonima, etičkim dvojbama, loše reguliranim postupcima i nedovoljno istraženim učincima na psihofizički integritet djeteta i zamjenske majke te učincima na društvo u cjelini. U Hrvatskoj i većini zemalja zamjensko je majčinstvo zabranjeno, a tamo gdje je dopušteno, zakonska se regulativa razlikuje, pa se negdje odobrava altruističko surogatstvo, a negdje i komercijalno. Zabrana surogatstva ne sprječava naručitelje da nađu zamjensku majku u inozemstvu, u čemu im pomažu posredničke agencije specijalizirane za ugovaranje surogatstva, ostvarujući pritom značajan profit. Prekogranično zamjensko majčinstvo, tzv. surogat-turizam, dodatno povećava rizik od narušavanja prava, interesa i dobrobiti djeteta, kao i zamjenske majke, koja je uglavnom slaboga socioekonomskog statusa, nedovoljno informirana o postupcima i rizicima i bez adekvatne pravne zaštite. Praksa komercijalnog surogatsva se, zbog svega navedenog, nerijetko opisuje kao eksploatacija žena i trgovanje uterusima. Posljedice po mentalno i tjelesno zdravlje odvajanja djeteta i majke neposredno ili ubrzo po rođenju uglavnom se ignoriraju ili su podređene interesu naručitelja. O biološkom učinku epigenetskih čimbenika na genom djeteta in utero u surogatstvu se gotovo uopće ne govori, iako znanstvena istraživanja intrauterine epigenetske mehanizme dovode u vezu s cjeloživotnim zdravljem. Potrebno je preispitivati praksu zamjenskog majčinstva s bioetičkog, pravnog, biološko-medicinskog i drugih aspekata ukorak sa znanstvenim spoznajama kako se ovaj novi oblik ostvarivanja roditeljstva ne bi pretvorio u globalni eksperiment nepredvidivih posljedica. Međunarodna koordinacija i ujednačena legislativa nužna je kako bi se dokinula komercijalizacija rađanja i zaštitili najbolji interes i prava djeteta i ljudska prava.
Ključne riječi: surogat, zamjensko majčinstvo, potpomognuta oplodnja, zakonski okvir, ishodi surogatstva.
Egzistencijalni aspekti transplantacije srca
https://doi.org/10.21860/j.16.2.6 Transplantacija srca, kao jedna od najkompleksnijih i najsuvremenijih medicinskih metoda, bolesnicima pruža nadu za produljenje života, ali ih istovremeno suočava s brojnim psihološkim i socijalnim izazovima. Razdoblje čekanja na transplantaciju može predstavljati duboko osobno i egzistencijalno iskustvo, obilježeno osjećajem bespomoćnosti, strahom od smrti, gubitkom kontrole te traženjem smisla u patnji. Logoterapija je usmjerena na otkrivanje smisla u patnji i izazovnim životnim okolnostima, naglašavajući mogućnost izbora stava prema onome što se ne može promijeniti. Njezin utemeljitelj, Viktor Frankl, smatrao je ključnim elementima logoterapije slobodnu volju, volju za smislom i smisao života. Egzistencijalna pitanja napose dolaze u prvi plan u situacijama suočavanja s ozbiljnim zdravstvenim teškoćama. Ovaj rad analizira egzistencijalne aspekte iskustva bolesnika tijekom procesa čekanja na transplantaciju srca, s posebnim naglaskom na mogućnosti logoterapije kao oblika psihološke podrške. Kliničko iskustvo pokazuje da logoterapijske intervencije mogu doprinijeti otkrivanju smisla ubolesti, prihvaćanju neizvjesnosti i jačanju svijesti o vlastitim životnim vrijednostima, štopozitivno utječe na psihološku otpornost i kvalitetu života bolesnika u ovome zahtjevnomrazdoblju.
logoterapija, transplantacija srca, smisao života, patnja, psihološka otpornost
Understanding cyberbullying roles in primary school
https://doi.org/10.21860/j.16.2.2 This study investigates the prevalence and characteristics of distinct roles in cyberbullying: victims, perpetrators, and victim-perpetrators in elementary schools. The random sample consisted of 1.662 students from elementary schools in Zagreb, the capital of Croatia, and the research was conducted using the European Cyberbullying Intervention Project Questionnaire (ECIPQ). Participants were classified into cyberbullying roles based on their responses to ECIPQ and compared across a range of individual (gender, grade level, loneliness), digital (frequency and type of internet use), school-related (academic success, absenteeism), and family-related (parental relationship status) variables, as well as their tendency to report peer victimization. Based on the data, the most common role in cyberbullying was being non-involved, followed by victims, victim-perpetrators, and finally, perpetrators as the least common group. Findings revealed significant differences among the roles in nearly all examined domains. Victim-perpetrators reported the highest levels of loneliness, absenteeism, and internet use and were most likely to report experiences of victimization. Girls were more frequently classified as victims or victim-perpetrators, while students in higher grades showed greater involvement in cyberbullying. Reporting of peer victimization was significantly more common among students who experienced victimization. The role-based approach highlighted distinct patterns of emotional vulnerability and digital behavior, underscoring the need for early, targeted interventions focused on digital resilience, communication safety, and emotional support within elementary school environments.
Nedić, Tomislav - Presađivanje organa – pravo, (bio)etika i moral, Medicinska naklada – Hrvatsko filozofsko društvo, Zagreb, 2023.,
Copyright (c) 2025 Jahr – European Journal of Bioethics
Editorial: A new chapter in continuity: Honoring the past, embracing the future of Jahr
Smisao života – od antike do egzistencijalizma i logoterapije
https://doi.org/10.21860/j.16.1.8 Smisao i svrha života u ovome radu dovode se u povezanost sa življenjem dobroga i sretnoga života, kao i s nadilaženjem potreba i pronalaskom „viših svrha”. Od pripadnika antičke filozofije istaknuti su Platon, Aristotel, Epiktet i Epikur, usuglašeni u tome da je za dobar i smislen život potrebna duhovna kultivacija samoga sebe. Potom se osvrćemo na filozofiju egzistencije i njezine temeljne pojmove kao što su sloboda i odgovornost, s naglaskom na individualnome pronalasku smisla osobe. Radom se nastoji: 1) objasniti ulogu i značaj smisla života; 2) prikazati neke od ključnih točaka u poimanju smisla života u antičkoj filozofiji i egzistencijalizmu te njihovim sličnostima i razlikama; 3) prikazati logoterapiju – psihoterapijski pravac predmetno usredotočen na smisao; i 4) ukazati na nezaobilaznu ulogu filozofije u potrazi za smislom. Nastoji se i evaluirati te pokazati da je pitanje smisla te njegova zahvaćanja i raskrivanja čovjeku univerzalno svojstveno, kao i da je to pitanje na koje se kroz povijest nastojalo odgovoriti na razne načine. Zaključuje se da se smisao može pronaći uz pomoć Drugoga i da do smisla svaki pojedinac dolazi svojim vlastitim individualnim putem i načinom.
svrha života, smisao života, logoterapija, Viktor E. Frankl, egzistencijalizam
Metodoontološko viđenje pojma mentalnog zdravlja kod Marxa,Freuda i frankfurtovaca
https://doi.org/10.21860/j.16.1.4 Autor u ovom istraživanju želi iz vlastita metodoontološkog viđenja razmotriti u današnje doba sve češće korišten pojam mentalnog zdravlja. To se nastoji ostvariti prateći tragove Ericha Fromma u okvirima VII. poglavlja knjige „S onu stranu okova iluzije” (1962), koje upravo nosi naziv „Pojam mentalnog zdravlja”. Ovdje on govori samo o Marxu, koji smatra zdravim čovjekom onoga tko je produktivan i tko se iskreno zanima za svijet, dok bi za Freuda „samo primitivan čovjek mogao biti nazvan zdravim”. Osim svih važnih Marxovih i Freudovih radova, kao i ovoga Frommovog djela, posebna će se pažnja posvetiti i drugim njegovim djelima, poput „Zdravog društva” (1955) i godinu dana kasnijeg „Umeća ljubavi” (1956), ali svakako i rada Herberta Marcusea, posebno u djelu koje je objavljeno u godini (1955) kada i Frommovo „Zdravo društvo” – „Eros i civilizacija”.
Metodoontologija, mentalno zdravlje, Karl Marks, Sigmund Frojd, Frankfurtovci, Erih From, Herbert Markuze
https://doi.org/10.21860/j.16.1.6 Ovaj rad, uz uvod i zaključak, podijeljen je na tri dijela. U prvom dijelu ukratko se izlažu biografski i bibliografski podatci hrvatskog filozofa Stjepana Zimmermanna (Virovitica, 24. prosinca 1884. – Zagreb, 13. travnja 1963.). U drugom dijelu predstavlja se Zimmermannova teistička filozofska pozicija. Zimmermann vrlo jasno u svojim filozofskim radovima zastupa kršćanski teistički nazor na život, a iz toga filozofskog nazora onda posljedično izvodi i daljnje korake za život pojedinca. O čovjeku i njegovu životu, odnosno o čovjekovoj egzistenciji kao pojedincu i kao onome koji živi među drugim ljudima, filozof Zimmermann promišlja u kontekstu filozofije života. U trećem dijelu rada izlaže se Zimmermannova moralna filozofija, koja obuhvaća i teorijsku i praktičnu stranu. Prema teističkom pogledu na moral Bog je vrhovna norma moralnosti, a osobni moralni život u svojoj biti nije ništa doli usavršavanje u Bogu, tj. osoba se sjedinjuje s Bogom, koji je vrhovno mjerilo moralne dobrote. Zaključak je rada da Zimmermann ne smatra nevažnim živi li pojedinac moralnim ili nemoralnim životom te da njegov život ima utjecaj i na njega osobno i na društvo u cjelini.
Stjepan Zimmermann, moralna filozofija, praksa, teizam, ateizam.
Psihoterapijski učinak promjene perspektive
https://doi.org/10.21860/j.16.1.7 Zapadni je čovjek danas postao zarobljenik jedne slike svijeta, jednoga (pre-)uskog (redukcionističkog?) viđenja sebe, svoga života, rada, ciljeva, smisla… Posljedično, čini se da su mnogi današnji čovjekovi psiho(-fizički) problemi uzrokovani upravo time, jer biti zarobljen u jednoj uskoj (npr. strogo materijalističkoj) slici svijeta i sebe lako dovodi do određene dezorijentiranosti, besmisla, nihilizma, izgubljenosti, strahova, bez oslonca i sigurnosti… već u svakodnevnom životu, a osobito kad se susretnemo s težim egzistencijalnim situacijama. Dio tih problema manifestira se na koncu u velikom porastu tzv. „specifično ljudskih bolesti”, kao što su neki karcinomi, ateroskleroza, probavne bolesti i sl. Svega toga je, naravno, bilo i ranije, ali u novije se doba dogodilo naglo povećanje. Posvemašnje odbacivanje naslijeđenih predaja i tradicija jedan je od glavnih uzroka toga, ističe Viktor Frankl, ali i mnogi drugi filozofi, antropolozi i psiholozi. Naime, čovjek je nedovršeno i slobodno biće, pa neprestano mora sam sebe „stvarati”, odnosno oblikovati i osmišljavati. No, s obzirom na gubitak tradicija i jasnih orijentira, to mu odjednom postaje pretežak zadatak u kojem se lako izgubi, a kao posljedica toga nastaju spomenuti problemi. Stoga uvođenje novih, dobro osmišljenih slika i dubinskih koncepata u naše živote često djeluje kao najbolja terapija.
filozofija egzistencije, psihoterapija, slika (svijeta), kognitivna metafora
Poteškoće i podrška obitelji djeceo boljele od rijetkih bolesti
https://doi.org/10.21860/j.16.1.10 Djeca oboljela od rijetkih bolesti imaju zdravstvene probleme koji zahtijevaju složenu zdravstvenu i roditeljsku skrb, a često se nalaze u životno ugrožavajućim stanjima. Zbog toga što su rijetke, kod ovih bolesti postoje brojni problemi vezani uz nedovoljna empirijska iskustva. Složena i dugotrajna dijagnostika, neizvjestan tijek i učinkovitost liječenja dovodi do psihofizičke iscrpljenosti roditelja te brojnih problema unutar obitelji. Obitelji djece susreću se s emocionalnim, socijalnim, ekonomskim, organizacijskim, etičkim i drugim teškoćama. Dok neke obitelji pokazuju pozitivan obrazac suočavanja s bolešću kroz traženje načina za ostvarenje što bolje kvalitete života, druge ostaju u fazi „sagorijevanja u bolesti”, što dovodi do psihosomatskih bolesti i narušavanja stabilnosti u funkcioniranju obitelji. Cilj je rada prikazati poteškoće obitelji djece oboljele od rijetkih bolesti, refleksiju bolesti djeteta na kvalitetu života obitelji te detektirane potrebne oblike podrške obiteljima.
rijetke bolesti, djeca, roditeljska skrb, podrška roditeljima
Interreligious perspectives on euthanasia
https://doi.org/10.21860/j.16.2.5 Various ethical, legal, theological, and sociological issues arise around the topic of euthanasia. Discussions often become intense as they explore whether patients have the right to desire or even induce their premature death, or whether they have the right to refuse continuation of futile treatment. Proponents of euthanasia emphasize the right to autonomy, self-determination, freedom of will, and dignity. They argue that patients should have the right to choose their moment of death to avoid the humiliation and incapacity associated with a painful and prolonged journey towards death. On the other hand, those opposed to euthanasia stress that life is a supreme good, which people have a duty to protect. They highlight the sanctity of life, the naturalness of its end, and the potential risk of abuse of the method, as its application could be extended to various vulnerable groups such as the elderly, people with disabilities, and the mentally ill. This article, without overlooking these interesting issues, attempts an interreligious examination of the matter, aiming to reveal how the three major monotheistic religions, as well as Hinduism and Buddhism, assess, interpret, and understand this practice. The purpose of the article is to highlight both the converging and diverging positions of different theories and to more fully understand the various theological and cultural dimensions that shape the contemporary bioethical perception of euthanasia.
Euthanasia, bioethics, autonomy, right to die, sanctity of life
https://doi.org/10.21860/j.16.1.9 The connection between the metaphysics of the self and ethics is often relegated to the margins in the mainstream philosophies. Be it the empiricists following Hume concerning the gulf between the “is-ought” judgments or contemporary analytic philosophers who agree with G. E. Moore’s notion of the “naturalistic fallacy.” In this article, we focus on the relationship between the metaphysics of the self and its implications for ethics, particularly a bioethical perspective on the mental well-being of human beings in terms of compassion, empathy and love. Such a perspective has the potential of self-transformation by using the tools of Philosophical Counselling in tune with Krishnamurti’s insights and dialogues of Zen Kōans. Can we speak about empathy as a path or empathy as a goal? Also, can we speak about self-compassion and compassion for others as being separated or divided? The response lies beyond dualism, beyond categories that we are used to, that we are trained to see. Through the exploration of Krishnamurti’s insights on thought, memory, knowledge and experience, which show that these are always limited and therefore bring division and conflict, and then Zen Kōans as a dialogue between the master and a disciple(s), where disciple(s) should get freed from the ideas, forms, and all that is created by thought, we arrive at the place where duality ends. And where duality ends, there dwells empathy, love and compassion opening up possibilities for self-transformation through philosophising
Tomić, Draženko - Bioethical Miscellany, University of Zagreb, Faculty of Teacher education, 2024
Expectations of therapeutic effects of CAM in oncology
https://doi.org/10.21860/j.16.2.1 Complementary and alternative medicine (CAM) is increasingly present in oncology, challenging the boundaries of conventional practice and raising important bioethical issues. This cross-sectional study investigated perceptions of the therapeutic value of CAM among 832 participants: 411 oncology patients and 421 healthcare professionals at a Croatian university hospital. Using validated CHBQ and IMAQ instruments, the results showed that patients’ expectations were significantly higher than those of physicians (p<0.001), particularly regarding psychophysical well-being (72.1%), immune system support (89.8%), and reduction of side effects (82.9%). Nurses occupied a middle position. These discrepancies reflect empirical differences and deeper ethical tensions between clinical authority and patient autonomy. CAM is a space where patients assert agency, seek meaning, and strive for holistic healing beyond biomedical reductionism. The findings underscore the need for ethical integration of evidence-based CAM into oncology care, supported by improved education and respectful dialogue. Supporting informed decision-making requires bridging epistemological gaps while respecting patients’ values.
Information asymmetry in social policy towards people with blindness and visual impairment
https://doi.org/10.21860/j.16.1.1 Information asymmetry is a term that describes the unequal distribution of information between two or more actors that, depending on the context in which it occurs, leads to inefficiency, mistrust and, in extreme cases, deception when one party (participant in the relationship) exploits an information advantage over the other. The description of the concept of information asymmetry in social policy towards people with blindness and visual impairment creates a framework in which it is possible to observe and recognize difficulties in the provision of information and the use of rights and services in social and health care. Due to the occurrence of information asymmetry, people with blindness and visual impairment are in a disadvantaged position, as they are not sufficiently informed about services and opportunities for additional social and health care and therefore do not perceive the services as such, which contribute to their development and improvement of living conditions. The aim of this paper is to provide an overview of the relevant literature and to update the occurrence of information asymmetry in the area of the above-mentioned systems and policies. The paper addresses three key aspects of information asymmetry for people with blindness and visual impairment: the impact on people with blindness and visual impairment, the role of experts and the factors that make it difficult for them to reach their professional standards in the field of information, and, finally, the aspect of social policy and opportunities for policy development.
people with blindness and visual impairment
Borovečki, Ana – Klarica, Marijan (ur.) Medicinska etika Zagreb, Hrvatska sveučilišna naklada – Medicinski fakultet, 2023.
Arne Næss There is No Point of No Return Penguin Books, London 2021, pp. 102
Philosophy as therapy in a culture of personality disorders
https://doi.org/10.21860/j.15.2.4 Much of the current development of both philosophical practice and psychotherapy teases out the theoretical foundations of psychotherapy, on the one hand, and the practical, therapeutic applications of philosophy, on the other. This debate has led to different conceptualizations of both disciplines, where one of the proposals, espoused here, is that all of psychotherapy might be seen as inherently philosophical in nature, and that philosophical practice, especially philotherapy as its counseling offshoot, is in fact an integrative discipline bringing together a number of bioethical dimensions of both philosophy and psychotherapy. The paper explores several aspects through which the concept of psychic wellbeing, on the one hand, and the traditional philosophical concept of the good life, on the other, reflect two sides of the same normative structure of “normalcy” or “wellness” that reverberate through the drama of individual development and culture alike. This particularly reflects in the modern culture of narcissistic values, which casts a sequence of questions on whether, to what extent, and on what basis we can pathologize narcissism and value-charged personality disorders.
Kvalitativna analiza senzibiliteta društvenog okruženja prema obiteljima djece s teškoćama u razvoju i osoba s invaliditetom
https://doi.org/10.21860/j.15.2.2 Skrb o djeci s teškoćama u razvoju i osobama s invaliditetom crpi psihofizičke i ostale resurse roditelja te nepovoljno djeluje na njihovo zdravlje, zbog čega je izuzetno važna formalna i neformalna podrška društva. S obzirom na to da je jačanje bioetičkog senzibiliteta društva prema djeci s teškoćama u razvoju i osobama s invaliditetom preduvjet poticanja promjena na socijalno-političkom planu, osnovni cilj istraživanja bio je ostvariti dublji i detaljniji uvid u senzibilitet društvenog okruženja prema obiteljima djece s teškoćama u razvoju i osoba s invaliditetom. Pri tome su korištena roditeljska iskustva i perspektive prikupljene na istraživačkoj radionici, na kojoj je sudjelovalo 16 roditelja djece s teškoćama u razvoju i osoba s invaliditetom (jedanaest majki i pet očeva). Podaci su prikupljeni metodom vođene grupne rasprave te je provedena tematska analiza. Unatoč uočenim pozitivnim promjenama tijekom posljednjeg desetljeća senzibilitet društvenog okruženja prema obiteljima djece s teškoćama u razvoju i osoba s invaliditetom je iz roditeljske perspektive opisan kao nedostatan, i to na razinama formalnog i neformalnog okruženja. Rezultati upućuju na niz praktičnih smjernica usmjerenih k potrebama i podršci ovim obiteljima: potreba osnaživanja roditelja i obitelji, potreba jačanja stručnih kompetencija i komunikacijskih vještina stručnjaka te potreba daljnje senzibilizacije šireg društvenog okruženja o zahtjevima i izazovima života ovih obitelji.
roditeljstvo djece s teškoćama u razvoju i osoba s invaliditetom
https://doi.org/10.21860/j.16.1.3 At a certain stage in our existence, death will inevitably come to us all. Euthanasia and assisted suicide raise issues and pose questions that cannot be answered from the perspective of medicine alone. Disciplines such as bioethics, philosophy, and even literature and cinema also offer compelling frameworks from which to address such a complex phenomenon. The present paper explores the notions of euthanasia and assisted suicide through the lens of a contemporary British novel and its cinematic adaptation: Jojo Moyes’ Me Before You (2012), which was brought to the big screen by Thea Sharrock and released four years later in the UK. As has occurred with other writings and films that will be referenced, the novel and its adaptation provoked opposing reactions—many of them controversial. Is death a private choice in which no one but ourselves should interfere?
https://doi.org/10.21860/j.16.1.2 Bioetika je u Portugal stigla sa stanovitim „zakašnjenjem”: prvi je centar osnovan 1988. u Coimbri (Centro de Estudos de Bioética), potom prva katedra 1996. pri Medicinskom fakultetu Sveučilišta u Portu (Serviço de Bioética e Ética Médica), a 1998. osnovan je i Centar za bioetiku Medicinskog fakulteta Sveučilišta u Lisabonu (Centro de Bioética da Faculdade de Medicina da Universidade de Lisboa). Kao i Portugalsko društvo za bioetiku, koje je osnovano 2003., ove se ustanove bave isključivo biomedicinskom etikom. Nešto širu vizuru bioetike, izvan one angloameričke sužene na medicinsku praksu i biomedicinska istraživanja, gaji samo Institut za bioetiku Portugalskoga katoličkog sveučilišta. Pionirima portugalske bioetike i suosnivačima prvih institucija bili su patolog Daniel dos Santos Pinto Serrão (1928. – 2017.), farmakolog Walter Friedrich Alfred Osswald (r. 1928.), isusovac-molekularni genetičar Luís Jorge Peixoto Archer (1926. – 2011.), isusovac-filozof Roque Cabral (1927.-2021.), pedijatar Jorge Biscaia (1928. – 2014.), kao i filozofski par Renaud – Isabel Carmelo Rosa (r. 1942.) i Michel (r. 1941.). Temeljem pregleda literature, osobnih kontakata i rezultata terenskog istraživanja ovaj rad nudi kratak pregled nastanka i razvoja bioetike na portugalskom tlu: počev od institucionalnog doprinosa pa sve do prinosa pojedinaca.