Kairos: Evanđeoski teološki časopis [CRO]
Kairos: Evanđeoski teološki časopis je hrvatski A2 znanstveni časopis (prema Pravilniku o uvjetima za izbor u znanstvena zvanja) koji obrađuje biblijske, teološke i religijske teme iz perspektive evanđeoske teologije. Izdaje ga Biblijski institut iz Zagreba u suradnji s Evanđeosko teološkim veleučilištem iz Osijeka. Članak objavljen na hrvatskom jeziku u Kairosu, automatski će biti preveden i objavljen na engleskom jeziku u Kairos: Evangelical Journal of Theology koji je od svibnja 2024. indeksiran u Scopus bazi.
Biblijski institut; Evanđeosko teološko veleučilište
John D. Meade i Peter J. Gurry. Pisari i Pismo: čudesna priča o tome kako smo dobili Bibliju
Može reći da Pisari i Pismo: čudesna priča o tome kako smo dobili Bibliju predstavlja uspješan spoj znanstvene ozbiljnosti i teološke pristupačnosti. Jakosti knjige nalaze se u jasnom stilu, metodološkoj uravnoteženosti i sposobnosti da čitatelja uvede u složenu problematiku bez pojednostavljivanja ili dramatizacije. Mogući nedostatak knjige jest ograničena razina tehničke dubine, što ju čini manje prikladnom za usko specijalizirana filološka istraživanja. Međutim, upravo zbog toga ona ima velik pedagoški i formativni potencijal u teološkom obrazovanju i crkvenoj praksi. S obzirom na njezin znanstveni, teološki i pedagoški doprinos, knjiga se preporučuje studentima teologije, pastorima, vjernicima i svima koji žele razumjeti na koji je način povijesni proces prijenosa biblijskog teksta povezan s vjerodostojnošću i nadahnućem Biblije.
Autorska prava (c) 2026 Kairos: Evanđeoski teološki časopis https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
John H. Walton. Izgubljeni svijet Postanka jedan: Drevna kozmologija i rasprava o podrijetlu
Iako metodološki originalan, Waltonov se pristup suočava s kritikama, primjerice zbog oštrog razdvajanja funkcionalnog i materijalnog tumačenja te mogućega prevelikog oslanjanja na tekstualne usporedbe s drevnim Bliskim istokom. Walton na to odgovara tvrdnjom da je fokus Postanka 1 na uspostavi funkcija, a da komparativna analiza služi razumijevanju izvornoga konteksta. Ipak, čak i kritičari priznaju da je Waltonova knjiga metodološki disciplinirana i hermeneutički poticajna. Njegovo djelo ostaje važan doprinos kritici anakronističkih interpretacija, ali ne kao isključivi model tumačenja niti kao zamjena za tradicionalni kršćanski pogled na stvaranje. Iz osobnog iskustva čitanja Izgubljenog svijeta Postanka jedan smatram da knjiga nadilazi okvire običnoga egzegetskog tumačenja. Djelo snažno potiče na produbljeno razumijevanje Božje prisutnosti, ljudske odgovornosti i teološke dubine biblijskog teksta. Smatram ga vrijednim doprinosom koji obogaćuje i akademsku zajednicu i crkveni život, podsjećajući nas na temeljnu istinu da je svijet Božji hram, a čovjek pozvan biti aktivnim sudionikom njegova svetog poretka. Knjigu preporučujem svima koji žele dublje razumjeti Knjigu Postanka, promišljati o Božjoj prisutnosti u svijetu i odgovorno pristupati pastoralnim i duhovnim pitanjima suvremenog života.
T. C. Schmidt. Josephus and Jesus: New Evidence for the One Called Christ
Schmidtova knjiga nije samo uvjerljiv dokaz autentičnosti Testimonium Flavianum, nego i značajan doprinos studijama o povijesnom Isusu i našem razumijevanju povijesnih događaja vezanih uz uhićenje, suđenju i pogubljenju Isusa iz Nazareta, kao i svjedočanstava ranih kršćana o njegovu uskrsnuću. Toplo je preporučujem svima koji se bave počecima kršćanstva i judaizmom drugoga Hrama.
Kelly M. Kapic. Communion with God: the Divine and the Human in the Theology of John Owen
Kako ova knjiga može poslužiti svojem čitatelju? Kao prvo, pruža sažetak Owenove teologije. Također poziva i priprema čitatelje da istraže Owenova djela za sebe vodeći ih kroz njegove ključne ideje. Kapic vjerno promatra glavnu temu Zajedništva s Bogom u teološkim okvirima i tumačenju Johna Owena, citira ga i drži se njegovih zaključaka i argumenata. Budući da kod čitanja puritanaca trebate biti spremni naići na starije engleske izričaje, odlučite li se čitati Owena, a posebice Communion with God, ova će vam knjiga pomoći da bolje razumijete tog autora te izvučete veću korist iz njegovih djela. Preporučam čitanje Johna Owena – kojega su zvali engleskim Calvinom – zato što se radi o pastoralnom i teološkom divu, čije knjige mogu nadahnuti nov i potreban naraštaj pastora i teologa. Sada već mnogi na Zapadu pozivaju vjernike na čitanje puritanaca, a možda će nekome upravo ova knjiga pomoći da postane čitateljem puritanaca, mudracem koji svoje vrijedno vrijeme provodi tražeći biserje iz prošlosti i osobom koja ljude poput Johna Owena čita s dubljim razumijevanjem. Ova je knjiga dodirnula i moj intelekt i moje srce, potičući me da dublje uronim u Owenov um putem njegovih djela. Nadam se da će se isto dogoditi i drugim njegovim čitateljima, kako vjernicima tako i duhovnim pastirima.
Esther Lightcap Meek. The Mother’s Smile: Philosophical Formation in the Welcome of Mothers and Friends
Toplo vam preporučamo da pročitate ovu knjigu. Pročitati ovaj osvrt, a ne uroniti u samo djelo samo po sebi bi se pokazalo vrlo modernističkim pristupom. Dobili ste informacije, ali niste stekli formativno iskustvo koje knjiga pruža. Nedostaje vam „Gestalt“, skladna cjelina, vrt prepun novih spoznaja i probuđenih sjećanja, možda čak žaljenja, koji vam može dati samo čitanje i upijanje. Neće vam biti žao – naprotiv, uživat ćete.
U Seulu-Incheonu, Južna Koreja, od 22. do 28. rujna 2024. godine održan je Četvrti lausannski kongres za evangelizaciju svijeta pod nazivom „Neka Crkva zajedno naviješta i očituje Krista”. Kongres je okupio oko 5000 sudionika iz više od 200 nacija svijeta, a Hrvatsku je predstavljalo devet delegata, predstavnika različitih evanđeoskih denominacija, crkava, organizacija i institucija. U sklopu toga kongresa sudionicima je predstavljena Seulska izjava koja je poslužila kako bi usmjerila cijeli susret, ali i kao smjerokaz za rad i djelovanje Crkve nakon samoga kongresa. Seulska izjava nema za cilj biti sveobuhvatna teološka izjava, već je napisana zato da evanđeoskim kršćanima ukaže na teološke i strateške aspekte zato da bi Crkva uistinu bila u stanju ostvariti ono što je i tema kongresa: neka Crkva zajedno naviješta i očituje Krista.
Ovaj se članak bavi suvremenim raspravama u praktičnoj teologiji o izgaranju crkvenih službenika tako što kritički preispituje pojam smanjenoga osobnog postignuća, jedne od ključnih dimenzija izgaranja koja označava trajni osjećaj smanjene djelotvornosti u službi, neadekvatnosti i gubitka smisla poziva. Prevladavajući modeli izgaranja tumače smanjeno osobno postignuće ponajprije kao pad profesionalne učinkovitosti unutar antropoloških pretpostavki usmjerenih na postignuće. Ova studija tvrdi da su takve pretpostavke teološki neusklađene s crkvenim pozivom te nedostatne za tumačenje službeničkog iskustva, osobito u kontekstima gdje su crkve u manjini. Primjenjujući konstruktivnu metodologiju praktične teologije, članak predlaže koncept formacije kroz dezorijentaciju kao normativni okvir koji smanjeno osobno postignuće preoblikuje kao dezorijentaciju poziva, a ne kao funkcionalni nedostatak. Integrirajući teologiju poziva, antropologiju imago Dei i duhovnost usmjerenu na križ, ovaj okvir preusmjerava diskurs o izgaranju s menadžerske obnove na ontološko usklađivanje identiteta službenika. Polazeći od stvarnosti indonezijskih manjinskih crkava kao kritičkog primjera, članak donosi teološku antropologiju Globalnog juga koja izaziva dominantne zapadne paradigme i unapređuje doprinos praktične teologije pitanjima identiteta, legitimnosti i ustrajnosti u službi.
Misijsko djelovanje Kristovih crkava u Hrvatskoj između 1960-ih i 2010.
Kristove crkve u hrvatskom su kontekstu manjinska vjerska zajednica. Budući da se radi o malenom broju vjernika, relativno su nepoznati i nedovoljno istraženi. Ovaj članak bavi se misijskim djelovanjem američkih Kristovih crkava u Hrvatskoj između 1960-ih i 2010. te njihovim postignućima. Prvi dio uvodi temelje za rad u Europi, posebno putem uloge Otisa Gatewooda i Istočnoeuropske misije (Eastern European Mission - EEM). Drugi dio bavi se počecima djelovanja u Hrvatskoj, s posebnim osvrtom na nekoliko ključnih misionara iz SAD-a i službe koje su korištene u misijskom radu. Treći dio istražuje važnu ulogu Mladena Jovanovića u osnivanju Kristovih crkava u Hrvatskoj dok četvrti dio govori o kasnijim američkim misionarima koji su ostavili duboki trag na misijskom djelovanju u Hrvatskoj. Peti dio navodi tri Hrvata koji su postali vođe u Kristovim crkvama u Hrvatskoj svojim misijskim radom dok šesti dio pruža kratak osvrt na rezultate toga početnog misijskog djelovanja. Zaključak navodi da iako su američki misionari došli iz pozadine pokreta Stonea i Campbella, prošli i sadašnji hrvatski radnici smatraju baštinu Stonea i Campbella dijelom svojega povijesnog/teološkog interesa, ali ne i važnu u svakodnevnom životu. Umjesto toga, naglasak je na Gospodinu Isusu i njegovoj Riječi. Rezultati predstavljeni u ovom članku temelje se prvenstveno na svjedočanstvima očevidaca sakupljenim u intervjuima i dopisivanju elektroničkom poštom.
U ovome članku razmatra se uloga glazbe unutar crkava reformacijske baštine u Republici Hrvatskoj kroz tri tematska područja: strane glazbene utjecaje, kvalitetu glazbenog stvaralaštva te njegov društveni doseg. Posebna se pozornost posvećuje povijesnom razvoju suvremene kršćanske glazbe, osobito utjecajima stranih izvođača i organizacija od druge polovice 20. stoljeća do danas te njihovoj ulozi u oblikovanju lokalne glazbene prakse. Rad se temelji na analitičkom pregledu dostupnih izvora, kao i na autorovim dugogodišnjim praktičnim iskustvima u glazbenom i koncertnom djelovanju unutar različitih denominacijskih konteksta. U drugom dijelu naglašava se važnost izvrsnosti kao ključnog čimbenika kulturnog utjecaja, uz kritički osvrt na izazove vezane uz produkciju, institucionalnu vidljivost i sustavnu podršku glazbenicima. U završnom dijelu razmatra se društveni potencijal crkvene glazbe kao sredstva komunikacije teoloških vrijednosti u javnom prostoru. Zaključno se ističe potreba za strateškim, interdisciplinarnim i dugoročnim pristupom glazbenom stvaralaštvu kako bi se ostvario njegov puni duhovni i društveni učinak.
Biblijska izdanja i njihova uporaba u hrvatskim crkvama reformacijske baštine (1990. – 2020.)
Rad analizira biblijska izdanja na hrvatskom jeziku koja su bila u uporabi u crkvama reformacijske baštine u Hrvatskoj u razdoblju od 1990. do 2020. godine. Cilj rada jest identificirati izdanja koja su imala stvarni utjecaj na liturgijsku, pastoralnu i osobnu praksu unutar ovih zajednica te istražiti kriterije prema kojima su birana i primjenjivana. Umjesto općenitog pregleda svih hrvatskih biblijskih prijevoda, analiza se usredotočuje na izdanja koja su dokumentirano korištena u crkvenoj praksi, uključujući cjelovite prijevode Biblije i Novoga zavjeta, dok su prigodna i sporadična izdanja isključena. Rad započinje kratkim pregledom reformacijskih temelja biblijskog prevođenja, s naglaskom na načelo sola scriptura i važnost dostupnosti Svetoga pisma vjernicima na narodnom jeziku. Središnji dio posvećen je analizi odabranih izdanja u razdoblju 1990. – 2020., pri čemu se razmatraju njihova jezična obilježja, prevoditeljske strategije te recepcija u crkvenoj praksi. Posebna pozornost posvećena je suvremenim trendovima, uključujući pluralizaciju prijevoda, razvoj digitalnih i audioformata te specijalizirana izdanja prilagođena različitim dobnim i društvenim skupinama. Rezultati pokazuju da unatoč povećanoj raznolikosti izdanja, u crkvenoj praksi postoji stabilan i prepoznatljiv korpus biblijskih tekstova koji su uistinu zaživjeli u uporabi. Analiza također naglašava kontinuiranu važnost Biblije u oblikovanju vjerskog i kulturnog identiteta vjernika te potvrđuje da suvremeni izdavački i digitalni razvoj doprinosi širenju biblijske dostupnosti u skladu s reformacijskom tradicijom.
Ervin Budiselić. Izazovi tumačenja Biblije
William Lane Craig. In Quest of the Historical Adam
Psalmi: Prijevod fra Silvije Grubišić (1975.)
Interaktivna mobilna aplikacija Biblija365, razvijena i pokrenuta u Hrvatskoj 1. ožujka 2017. godine, djelatna je već šestu godinu. Iza tog naziva stoji prva hrvatska interaktivna mobilna aplikacija za čitanje Biblije, ali i razne društvene aktivnosti koje je organizacijski tim Biblije365 organizirao ili podupirao, a koje su organizirane pod nazivom B365+. Danas se djelatnost tima B365 može jasno vidjeti kroz prisutnost široko poznate i korištene aplikacije za čitanje Biblije, kroz društveni angažman promoviranja čitanja Biblije u sklopu godišnjega „Javnog čitanja Biblije“ te organizaciju ili podupiranje mnogobrojnih konferencija u kojima najznačajnija Knjiga na svijetu ima središnju ulogu.
Biblija i svakidašnjica: biblijski pristup fenomenu ljudske smrti
Rad razmatra biblijsko naučavanje o fenomenu ljudske smrti, polazeći od izvještaja iz Knjige Postanka 2,15-17 i povezujući ga s drugim tekstovima Svetog pisma. Prvi dio rada sagledava biblijsko-teološko značenje smrti te kristološko-soteriološki odgovor na problem smrti. U drugom dijelu rada predstavljen je praktični značaj ispravnoga biblijskog razumijevanja fenomena umiranja kako za vjernike tako i za nevjernike. Zaključuje se kako Biblija često govori o smrti te ona od nje ne bježi, već ju razotkriva i pojašnjava. Prema Bibliji, smrt jest Božja kazna za grijeh koja je kao duhovna, tjelesna i vječna smrt. Ona je neprijatelj koji uvijek iznova pobjeđuje ljudski rod, no Bog je svojom milošću predvidio pobjednika nad smrću – Isusa Krista, pravog čovjeka i pravog Boga.
Potaknut nedavnim popisom stanovništva, autor ovog eseja promišlja o pitanju identiteta evanđeoskih vjernika. U prvome dijelu daje se kratki povijesni pregled nastanka reformacije, a u drugome dijelu govori se o sličnostima i razlikama između protestantske i radikalne reformacije. Budući da postoje teološke razlike između protestantske i radikalne reformacije, a radikalna reformacija krenula je iz iste polazne točke kao i protestantska, u trećem dijelu razmatra se kako bi bilo najbolje nazvati i identificirati vjernike spomenutih crkava. Na kraju, autor se u hrvatskom kontekstu opredjeljuje za naziv „crkve reformacijske baštine“ iako u tom slučaju preostaje problem koji pojam koristiti za vjernike tih i takvih crkava.
Jedno od klasičnih pomagala u kršćanskoj teološkoj antropologiji pri bavljenju složenošću ljudskog identiteta koncept je Imago Dei. Pristupajući konceptu holistički, istražujući strukturalne, biheviorističke, teleološke, zajedničke i gostoljubive perspektive, članak tvrdi da se u središtu koncepta Imago Dei nalazi relacijski dizajn koji je Bog Stvoritelj nakanio za čovječanstvo –njegova remek-djela. Teološki uvidi izvučeni iz relacijskog nauka o Trojstvu, kako ih vidimo u shvaćanju J. Moltmanna, W. Pannenberga, J. Zizioulasa, M. Volfa i D. Augustine, primjenjuju se na antropološku dimenziju postojanja, otkrivajući što znači biti ljudsko biće stvoreno na Božju sliku. Na kraju, koncept Imago Dei shvaća se kao nešto što nema samo razvojnu, nego također suštinski transformacijsku funkciju.
Smjernice za budućnost evanđeoskoga kršćanstva u Hrvatskoj
U članku se raspravlja o budućnosti evanđeoskoga kršćanstva u Hrvatskoj. Uz analizu postojećeg duhovnog stanja autor nudi pet ključnih smjernica za koje smatra da primijenjene u svakodnevnom životu vjernika i crkava reformacijske baštine mogu ostvariti budućnost koju je Bog pripremio, koju osnažuje i određuje. Za biblijski plodonosnu i Bogu ugodnu budućnost vodstvo lokalnih crkava i denominacija trebalo bi usvojiti biblijske smjernice i što prije pokrenuti njima sukladne duhovne procese kojima bi se uključilo u Božje stvaralačko djelovanje u Hrvatskoj. Smjernice obuhvaćaju: 1) perspektivu na život; 2) Božji autoritet u vjernikovu životu i životu Crkve; 3) učeništvo koje se očituje u služenju; 4) obučavanje duhovnih vođa na svim razinama služenja Bogu; 5) učinkovit sustav vodstva. Uz svaku smjernicu autor predlaže i obrazlaže njoj pripadajuće procese. Promišljanje o budućnosti evanđeoskog kršćanstva u Hrvatskoj usmjereno je na razmatranja Riječi Božje u kontekstu duhovne, društvene i kulturne stvarnosti u kojoj evanđeoski kršćani žive i sustvaraju s Bogom.
Unatoč valjanim kritikama i izazovima definiranja evanđeoskoga kršćanstva, ono je i dalje stvarna i vitalna koalicija kršćana sličnoga mišljenja posvećenih povijesnoj kršćanskoj vjeri u svijetu i u Hrvatskoj. Evanđeosko kršćanstvo u Hrvatskoj ima svoju specifičnu povijest, izazove i potrebe za budućnost, a hrvatski će teolozi morati odigrati veoma važnu ulogu u daljnjem životu i rastu evanđeoskih crkava. Za ulogu teologa istaknuta su četiri važna područja: predanost svetopisamskom učenju i učeništvu u lokalnim crkvama, kritička procjena vanjskih utjecaja, uključenost u globalnu evanđeosku vjeru i doprinos istoj te dijalog sa širim hrvatskim društvom i rimokatoličanstvom. Iako neki evanđeoski kršćani budućnosti pristupaju optimistično, pesimistično ili realistično, budućnost evanđeoskoga kršćanstva u Hrvatskoj ipak je prožeta nadom: eshatološkom nadom evanđelja. Život, smrt i uskrsnuće Mesije Isusa te dar eshatološkoga Duha Crkvi čine povijesni temelj po kojemu su evanđeoski kršćani u Hrvatskoj pozvani i osposobljeni živjeti buduću nadu u sadašnjosti.
Metafora kao sredstvo komuniciranja emotivnog iskustva (smrti) unutar religijskog govora
Gubitak, prerani odlazak i osjećaj praznine česta su iskustva suočavanja s iznenadnom smrću. Metafora se u takvim situacijama pokazuje kao ključni alat izražavanja, osobito kada osobno iskustvo nije u skladu s kolektivnim diskursom, a emocionalna iskustva često dovode do kreativne metaforičke produkcije (Littlemore, 2022; Moon, 1998). U religijskom jeziku metafora zauzima posebno mjesto kao sredstvo figurativne reprezentacije i može se analizirati prepoznavanjem konceptualnih prijenosnika te njihovih jezičnih realizacija (Hobbs, 2021). Ovaj rad empirijski istražuje konceptualne metafore u narativima tugujućih osoba na društvenoj stranici posvećenoj preminulom kolegi teologu. Posebna pažnja posvećena je leksičkim metaforama, koje se koriste za izražavanje neizrecivog, te njihovoj povezanosti s religijskim diskursom. Analiza prikazuje kako metafora strukturira utjelovljeno iskustvo, percepciju vremena, stavove prema sebi i religijski govor, te kako doprinosi funkciji religije u jezičnoj komunikaciji. Metodologija se temelji na sustavnoj identifikaciji i kategorizaciji metaforičkih prijenosnika u tekstu, uključujući i one s religijskom funkcijom. Prijenosnici su razvrstani u četiri tematske grupe - utjelovljeno iskustvo, percepcija vremena, stavovi prema sebi i religijski govor - te je praćen njihov razvoj kroz narativ. Rad dodatno bilježi lingvistička obilježja religijskog jezika i njihov doprinos tematskim grupama, čime se doprinosi razumijevanju konceptualnih obrazaca i njihovoj varijaciji u kontekstu religijskog žalovanja. Ovaj rad doprinosi znanstvenoj literaturi kognitivne lingvistike i religijskog diskursa kroz empirijsku analizu konceptualnih metafora u specifičnom, kulturno i religijski obilježenom kontekstu, pokazujući istovremeno univerzalnost i kontekstualnu specifičnost metaforičkog izraza emocija.
Dok se mnogi znanstveni radovi usredotočuju na objekt(e) štovanja u Otkrivenju, u ovome članku razmatraju se funkcije štovanja u 4. i 5. poglavlju Otkrivenja, njihova povezanost s teologijom hrama te način na koji takvo štovanje doprinosi izgradnji svijeta. Polazeći od pregleda različitih drevnih bliskoistočnih kultura, najprije se definira značenje teologije hrama. Potom se promatra štovanje u odnosu na teologiju hrama te se naglašava njegova funkcija identifikacije i orijentacije. Nadalje, kroz prizmu teologije hrama analizira se i štovanje u Otkrivenju 4 i 5, a na temelju toga izvode se zaključci o njegovim funkcijama. Budući da štovanje ima ulogu u ostvarenju vizije prema kojoj će cijeli svijet jednoga dana postati Božji hram, ono se može razumjeti kao čin stvaranja koji odjekuje iz samog Božjeg prijestolja.
Autorska prava (c) 2025 Kairos: Evanđeoski teološki časopis https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Phillip Cary. The Nicene Creed: An Introduction
Caryjeva knjiga nije konačna riječ o Nicejskom vjerovanju za one koji žele istražiti njegove teološke i filozofske dubine. Čak će i mnogi propovjednici poželjeti saznati više o njegovoj povijesti, protagonistima i značenju. Pred kraj knjige uočavaju se određene nedorečenosti u raspravi o Crkvi i o krštenju – na što smo već ukazali, što je možda posljedica činjenice da te teme nisu bile u žarištu rasprava crkvenih otaca na Prvom nicejskom i Prvom carigradskom saboru. Unatoč tome, vjerujem da će se knjiga The Nicene Creed pokazati korisnom svima – od zainteresiranih srednjoškolaca do sveučilišnih profesora – kao gotovo izvrsno djelo koje ostvaruje ono što njegov podnaslov obećava: uvod u Vjerovanje. S obzirom na to da se ove godine obilježava 1700. godišnjica Nicejskog sabora, od srca preporučujem svim našim čitateljima da posegnu za ovom pronicavom knjigom.
Sarah Nicholl. Integrated Mission: Recovering a Christian Spirituality for Evangelical Integral Transformation
Nicholl uvjerljivo pokazuje da unutar Lausanne doista postoji praznina te predlaže pravac daljnjeg djelovanja, ispreplićući bogato tkanje povijesnih i suvremenih glasova koji se iznova promišljaju u sadašnjosti. Međutim, možda ova kritika Lausanne zapravo otkriva i dublje probleme. Među ostalim, riječ je o pretjeranom oslanjanju na zapadnjačke glasove – glasove koji su često bili dualistički, preskriptivni i pragmatični – da oblikuju razgovor, pri čemu se zanemaruju druge kulturne perspektive koje svijet već promatraju na holistički način. U tom je svjetlu dragocjeno što Nicholl u svoju raspravu uključuje glasove iz Latinske Amerike, kao i iz drugih kršćanskih tradicija. Zanimljivo je, međutim, da su svi njezini sugovornici muškarci. Iako je očigledno da je pažljivo izabrala svakoga pojedinca, ostaje činjenica da su brojne žene mogle doprinijeti istančanosti i širini perspektive rasprave.
Allan H, Anderson. Uvod u pentekostalizam
Ovo djelo obiluje iznimno velikim brojem povijesnih i teoloških podataka, što je i očekivano kada je riječ o uvodnom prikazu. Sadržaj je kondenziran na tristotinjak stranica te sustavno organiziran i precizno artikulirani, s jasnim usmjerenjem na relevantne teme i područja kojima se autor bavi. Unatoč činjenici da je autor „insajder“ koji je i sam doživio pentekostno iskustvo krštenja u Svetom Duhu, on ne izbjegava neugodne teme, ne uljepšava povijesne podatke niti umanjuje skandalozna ponašanja i ekscese nekih protagonista, kao ni njihove teološki upitne formulacije, zablude i prakse. Anderson u najvećoj mjeri pristupa predmetu svog interesa sa znanstvene i akademske distance, i to vrlo uspješno, gotovo besprijekorno. Upravo u tome leži iznimna vrijednost ovog djela, koje smatram najboljim pregledom pentekostalizma s kojim sam se susreo. Štoviše, Uvod u pentekostalizam Allana Andersona ubrajam među ponajbolje knjige općenito.
Nicholas Thomas Wright. Iznenađeni nadom
Cijela knjiga nastoji upućivati na samu Gospodinovu molitvu koja glasi: „Dođi kraljevstvo tvoje, kako na Nebu tako i na Zemlji.“ To je jedna od najmoćnijih i najrevolucionarnijih rečenica. Smatram da je snažan odgovor na tu molitvu stigao na prvi Uskrs i najposlije će u cijelosti biti ostvaren kad se Nebo i Zemlja spoje u novom Jeruzalemu. Uskrs je bio kad je Nada osobno iznenadila cijeli svijet izlazeći iz budućnosti u sadašnjost.
David Murray. RESET: Živjeti tempom milosti u kulturi koja nas tjera da izgorimo
Zaključno, David Murray, iako piše potaknut vlastitim iskustvom pa mu je ton stoga osoban, progovara o temi iz koje sve snažnije dopire vapaj za protutežom. Kritika se može uputiti zbog preslabog naglaska ne važnosti križa, uskrsnuća te uloge zajedništva svetih u procesu obnove. Ipak, kroz prikazane „zone popravka“ autor želi čitatelju ponuditi praktičnost, suosjećajnost, nadu i radost. Nakon posljednjeg poglavlja čitatelj će moći uočiti da je sve to prisutno i ispunjeno. Upravo zbog velike potrebe, ali i zbog navedenih obilježja, knjiga Reset preporučuje se svim kršćanima koji svoje pripadanje Crkvi i lokalnoj zajednici uzimaju ozbiljno, uključujući i ozbiljan angažman kroz služenje. Ona je namijenjena i svim službenicima, i onima koji su u punovremenoj službi i onima koji služe u nepunom radnom vremenu, a napose onima kojima je povjerena služba vodstva, u kojem god obliku i kapacitetu.
Pet praktičnih primjena iskrenosti s Bogom u kršćanskom životu
Jedna od urođenih težnji ljudskih bića nakon pada u grijeh je želja da bježe od svojeg Stvoritelja i nose maske, krijući se iza raznih vrsta privida (kao što su lažna religija, „dobra“ djela i/ili dobre namjere). Unatoč ovomu, ili možda upravo zato, Bog je u svojoj sveznajućoj mudrosti odredio da iskrenost i ideja transparentnog življenja u svjetlu njegove Riječi iscijeli i popravi narušen odnos s njim. Ovo znači da mi, kao ljudska bića, moramo biti potpuno otvoreni u prvom redu s Jahvom, ali i sa sobom, priznajući i ne ignorirajući svoje pogreške. Drugim riječima, iskrenost s Bogom predstavlja odricanje od svih pokušaja da opravdamo, umanjimo ili čak zaniječemo ozbiljnost svojega grijeha (drugačije rečeno, odricanje od svih maski i privida ljudske „dobrote“) kako nam ne bi samo bilo oprošteno, nego kako bismo bili očišćeni, iscijeljeni i obnovljeni (barem djelomično, do dana „dovršenosti“). Dakle, na temelju biblijske premise da je transparentnost najbolji štit protiv obmane i samoobmane, u ovom članku razmatramo pet praktičnih primjena koje se navike potpune transparentnosti sa sobom – ali, još važnije, s Bogom – razvijaju u našem kršćanskom hodu vjere.
Razvoj i djelovanje Kristove crkve braće u Zagrebu
Kristova crkva braće u Zagrebu od svog osnutka 1946. godine pa do početka sedamdesetih bila je jedna od najvećih i najaktivnijih zajednica na području Hrvatske. Smještena u samom centru u blizini glavnog zagrebačkog trga u Gajevoj 9a, brojila je oko stotinjak članova. Članovi crkve bili su aktivni u evangelizaciji, najviše putem dijeljenja traktata, osobnim svjedočenjem i obilaženjem okolnih mjesta, unatoč ograničenjima ondašnjeg režima. Dva puta godišnje održavale su se konferencije na kojima su se okupljale sve bratske zajednice iz bivše Jugoslavije. Crkvu su posjećivali poznati inozemni propovjednici poput Bakhta Singa i Rogera T. Fostera. Posjete raznih inozemnih misionara, posebice iz Švicarske i Engleske, kasnije i Njemačke, otvorilo je već tijekom šezdesetih godina nove mogućnosti, posebice mladima, za sudjelovanjem u kršćanskim događanjima i izvan zemlje. Uz putovanja i konferencije redovito su se organizirali izleti za mlade te kampovi u Gorskom kotaru, blizu Lokvarskog jezera, ali i odlasci u Englesku, što je sve ostavilo veliki pečat na životima mladih. Izdavaštvo je zauzimalo bitno mjesto u evangelizaciji te ohrabrivanju, učeništvu i podizanju vjernika. Dr. Branko Đaković, jedan od starješina Kristove crkve braće u Zagrebu, iza sebe je ostavio značajan broj prijevoda kršćanske literature, a njegovo najveće prevoditeljsko djelo predstavlja prijevod cjelokupnog Svetog pisma. Također, njegov Biblijski rječnik prvi je biblijski protestantski rječnik na području tadašnje Jugoslavije, a njegovi su biblijski prijevodi prvi standardni protestantski prijevodi na području Hrvatske. U prvom djelu donosi se pregled nastanka bratskih crkava u Europi, kako se taj pokret proširio na područje bivše Jugoslavije te nastanak i razvoj Kristove crkve braće u Zagrebu. Drugi dio govori o organizacijskoj strukturi Kristove crkve braće u Zagrebu, a u trećem dijelu razmatra se njezin rad, djelovanje i izdavaštvo. Od izdavaštva, malo pobliže se govori o Bratskom vjesniku, biblijskim prijevodima te nastanku Biblijskog rječnika. Također se donosi životopis starješine Branka Đakovića i još nekih važnih osoba za život zajednice.